Rædsel og ulykke har fascineret til alle tider.
Hvorfor så datere den historie, jeg vil fortælle. Edgar Allan Poe
Hugues!
Er hestene klar..? Når De ønsker det.
Deres gæster sover. Jeg sov dårligt i nat.
Væk dem! Jeg trænger til luft. Jeg vil ride for at glemme mareridtet.
Er De sikker på, at det var en drøm?
Nogle gange må jeg minde Dem om, at De lyver.
Ud med dig! Du lusker altid omkring.
Som 23årig arvede Frederique
grevinden af Metzergerstein, hele familieformuen.
Sjældent havde en adelig modtaget sådan en stor arv.
Hun vågede lunefuldt over den.
Dag og nat var hun slave af begæret.
Denne morgen, mens hun led under sit mareridt
besluttede hun at tage sine gæster med til sit barndoms slot.
Markis, giv mig noget at drikke.
Blod.
Din usling!
Må man ikke more sig lidt?
Er det forkert at le?
Jeg elsker dette sted. Det er smukt.
Du har ti slotte, som er finere. Finere end mit barndomsslot?
Generer drengen dig stadig?
Skal jeg kaste ham ud? Han flyver måske sin vej.
Det ville være synd.
Skyd hurtigt og sigt godt. Rebet skal gå over.
Skamfuld løssluppenhed. Flagrant troløshed.
Skræmmende grumheder lærte snart vasallerne
at de aldrig var i sikkerhed for den lille Caligulas hugtænder.
Kom.
Kom her.
Giv mig halskæden, dreng.
Er det vores værelse? Jeg har en overraskelse til dig.
Hvad er det?
Der er hun.
Vær ikke dum. Jeg har kendt ham længere end du.
Den anden vej.
Alle opmuntrede hendes begær, ikke kun hendes depraverede venner
men også de, der frygtede hende.
Den eneste undtagelse var den mindre velhavende del af slægten
familien Berlifitzing, som åbent kritiserede hendes vaner.
Disse familier havde ligget i fejde i årtier.
Årsagen lå så langt tilbage i tiden, at ingen kunne huske den.
På dette tidspunkt boede den unge baron Wilhelm Berlifitzing
alene på sit familieslot.
Selv om han var nærmeste nabo, havde han aldrig talt med hende.
Hvis Frederique ved et tilfælde fik øje på sin kusine
viste hun åbenlyst sin foragt.
Men Wilhelm lod ikke til at lægge mærke til hende.
Med sit livlige intellekt kunne han have været en succes i selskabslivet.
Men intet interesserede denne unge misantrop.
Hjælp!
Skynd dig!
Hvis jeg får fat i den idiot, som satte fælden op
skal han piskes i to timer, og så hælder jeg eddike på sårene.
Skynd dig dog, og hold op med at stirre!
Når en hunræv går i fælden, spiller hun død.
Åbner man fælden, løber hun, selv om hun er såret.
Gør det ondt?
Tilfældet førte fætter og kusine sammen.
Det var første gang, hun så hans ansigt. Selv om hun ville hade det
kunne hun ikke glemme det. Noget i hende havde forandret sig.
Hun blev forfulgt af mindet om hans vemodige blik
og ønskede ikke andet end at se ham igen.
Jager De Deres ræv, Wilhelm Berlifitzing?
Sultan!
Sultan
Han kommer tilbage.
Jeg fryser.
I min familie giver manden kvinden sin kåbe.
Det gør De åbenbart ikke.
Taler De aldrig, fætter?
Min ankel gør stadig ondt.
Prince!
Taler De kun med dyr? Kom på besøg i aften.
De finder, hvad De søger. Jeg har et særligt menageri.
De vil finde det underholdende. Jeg bliver ikke en del Deres samling.
Jeg har ikke for vane at blive afvist.
Så bør De ændre vaner. Hvem tror De, at De er?
En lykkelig mand.
Frederique.
Wilhelm!
Ydmyget og ringeagtet, mens hun aldrig før havde været så oprigtig.
Undertrykte Frederique sine følelser, som havde draget hende mod fætteren.
Hugues!
Hendes eneste tanke var hævn.
Hugues... Hvor kom han hertil?
Han galopperede gennem flammerne.
Hvis er han? Det ved ingen.
Ikke engang baron Wilhelms tjenestefolk.
Ingen kender til hesten. Ingen kan nærme sig ham.
Jeg forsøger.
Madame, baron Wilhelm er død. Hvad?
Han forsøgte at redde den hest, han elskede, og døde.
Alt brændte ned. Alt.
Hugues.
Hugues!
Madame? Det skal restaureres.
Det skal være som oprindeligt. Det er umuligt, madame.
Jo, det er min vilje.
Find den bedste væver.
Frederique havde givet ordre til at brænde stalden ned
uden at tro, at Wilhelm ville dø i flammerne.
Hans død tilfredsstillede hverken hendes kærlighed eller bitterhed.
Hun var besat af dystre forudanelser.
Frygten tog magten over hende.
Hvad tænker De på?
Ingenting... Fortsæt.
Fra den dag ændrede hendes tøjlesløse opførsel sig.
Hun forlod aldrig sin ejendom, og hun var meget alene.
Men den fremfusende hest, som hun ofte red på
havde på mystisk vis fået eneret på hendes venskab.
Frederique forblev ham tro.
Ved daggry og i skumringen
i nød og lyst, i ro og storm
virkede Frederique som naglet til den enorme hests saddel
hvis djærvhed mindede meget om hendes egen.
Gamle mand, hvor lang tid tager det?
Det ved jeg ikke. Nogle dage synger trådene selv.
Andre dage sidder de fast mellem mine fingre.
Hvor lang tid? Uger... måske måneder.
Denne forbandelse, som hun accepterede, nåede hendes ensomme stunder.
Hun brugte timer på at se, hvordan tæppet tog form.
Fascineret så hun på, mens den gamle genoplivede den sorte hingst.
Hans fingre knyttede dygtigt trådene, som gennem en skæbnesvanger logik.
Hjælp mig nu. Mine hænder, I har aldrig bedraget mig.
Har du fundet ud af det?
Er det blod? Nej, ild.
Frederique havde accepteret skæbnen og søgte nu sin egen død.
Hun galopperede mod flammerne.
Som Wilhelm... Med Wilhelm...
skulle hun dø i ilden.
Jeg vil skrifte. Efter messen.
Nej, med det samme. Nej, slip mig.
Værsgo. Jeg ved ikke, hvordan man gør.
Jeg er ikke katolik. Så taler vi sammen efter messen.
De må høre på mig. Råb ikke i Guds hus.
Jeg er ligeglad med Gud. Jeg vil forstå. Jeg vil tale.
Jeg har dræbt en mand. En fra byen?
Det ved jeg ikke. En fremmed?
Nej... jeg kender ham.
Jeg har altid kendt ham.
Har De drukket? Det er Deres pligt at lytte.
Hvorfor dræbte De ham?
Jeg vil fortælle det hele fra starten.
Franz von Löwenstein.
William Wilson.
Det er fra Italien. Det må være fra Deres mor.
Giv agt!
Rør.
Stille! Stop!
Det var Wilson.
Wilson!
Ned.
Op.
Ned.
Op.
Ned.
Hvem er det? Den nye dreng.
Hvad hedder du? Wilson. William Wilson.
Hvad var det, du hed? William Wilson.
Hed han Wilson, som Dem? Samme navn.
Et tilfælde? Uacceptabelt. Magt kan ikke deles.
Nu havde jeg en rival.
En rival... Snarere en kompagnon, som overgik mig i alt
men forblev distanceret og betragtede mig på afstand.
Han drev mig til vanvid, men han vakte en enorm nysgerrighed i mig.
Gode Gud.
Wilson! Dig igen, som sædvanligt.
Vi blev begge smidt ud.
Det tog mig lang tid at glemme.
Dette barndomsminde har tydeligvis forfulgt Dem.
Inden De går... Jeg er ikke færdig.
Nogle år senere begyndte jeg at læse medicin... af nysgerrighed.
Jeg vil minde Dem om, at en læge også er en troldmand.
Vi søger livet langt under overfladen.
Nu har jeg den ære at dissekere...
en menneskekrop...
hvilket altid har været en drøm for præster, poeter og filosoffer.
For at være præcis vil jeg nu åbne et menneskehjerte.
Hvis vi havde med en levende krop at gøre
ville vi gå sådan til værks.
To fingre fra sternum mellem 6. og 7. ribben
finder vi hjertets spids.
Men i dette tilfælde vil vi adskille
ribbenene fra venstre og højre side af sternum.
Så vil vi separere diafragma
og folde brystkassen op og blotte dens indhold.
Hjertet er en hul muskel
sammensat af en fast ventrikulær masse
og en blødere aurikulær masse.
Denne... pumpe...
som viderefører alt, den tager imod...
er blevet et symbol på mod og generøsitet.
Har hr. Wilson noget at tilføje?
Nej, så kan vi fortsætte. Tak.
Når De har med en død krop at gøre
så sørg for at anvende rene redskaber.
Mine herrer, det siges, at hjertet er stedet for følelser og lidenskab.
Men erfaringen viser, at det er stedet for omsorg og sorg.
Dets eneste generøsitet ligger i den smerte, det afgiver.
Når vi har savet ribbenene over, blottet diafragma
og foldet brystkassen op
kan vi frigøre patienten fra kilden til hendes lidelse.
Lægen er en velgører. Lad os befri hende fra lidelse.
Ved at fjerne hjertet...
befrier vi hende for fortvivlelse og kærlighedskvaler.
Mine herrer, vi vil genskabe hendes renhed. Det fortabte paradis.
Også hvis det er en levende krop, skal De have rene redskaber.
Dæk dig til.
Døde pigen? Glem hende. Han er den vigtige.
Jeg måtte forlade universitetet og meldte mig til den østrigske hær.
Men ingen udkæmper krige længere.
Garnisonen her har et dårligt ry, på grund af mig.
Jeg ved alt om tøjlesløshed... Stakkels kvinder.
Alt var godt... indtil i aften.
Stop, det er Wilson. Du genkendte mig.
Jeg er smigret.
Vi var mange den aften.
Det var mørkt, og De var meget optaget.
Godaften, mr Wilson.
Er det Wilson? Vær forsigtig, Tonina.
Denne Wilson er ikke nogen drømmeelsker.
Han har fået sit ry fra mænd, ikke fra os.
Han elsker parader, teater og at klæde sig ud.
Han skal have et publikum.
Men alene gør han kun lille indtryk.
Har du mødt ham før? Nej, og det vil jeg heller ikke.
Jeg vil ikke spilde min tid.
Er det mig, De taler om? Dem?
De er ikke den eneste mand i verden.
Håner De mig? Truer De mig?
Jeg udfordrer Dem.
Es.
Hun elskede kortene, men jeg har altid været god til kortspil.
Jeg besluttede at give hende en lærestreg.
Kort.
200.
Jeg fordobler.
Jeg vil se.
Es, knægt.
Wilson har tabt.
Er De sikker?
Es, konge.
Jeg troede, De bluffede. At bluffe og bedrage...
Det er, hvad De gør, Wilson.
En kortspiller er som en elsker. Han bliver træt.
Ingen udholdenhed.
Kort.
Es.
Tager De imod mit ur? Det har tre brillanter.
Jeg vil se, min kære.
Es, konge.
Uafgjort.
Spillet fortsætter.
Kort.
Es.
Skænk mig en drink, mens jeg samler sammen.
Derefter tabte hun konstant hele aftenen.
Es.
Alt.
Jeg vil se. Højeste kort?
Ja.
Franz, kan du tælle dem.
Tak.
Læg 1000 på. 4000 thaler plus 1000.
Jeg kan ikke betale, Wilson. Det gør ingenting.
Jeg foreslår kvit eller dobbelt.
Det er Deres sidste chance. Vinder De, er vi kvit.
Og hvis jeg taber? Så skylder De mig ikke noget.
Men De skal blive min. Hvordan? På hvilke betingelser?
Betingelserne afgør jeg.
Beslut Dem hurtigt. Klokken er seks.
Jeg siger ja.
Es.
Konge... Nu tager vi fra toppen.
Knægt. Deres held er vendt tilbage.
Nej, jeg tog fejl.
De har tabt, Giuseppina.
Hvor? Hvornår?
Her og nu.
Nu skal De få fred. Det er der ingen grund til.
Stands, mine herrer.
Din tur, Gino.
Nå...?
Nå, du vil noget helt andet.
Han vil noget andet. Tillader De?
Madame, De skylder ham intet.
Han snød. Her har De beviset.
For at snyde må man aflede andres opmærksomhed.
Man tager et glas...
tænder en cigar...
eller tager sit ur frem.
Vi kender Dem ikke, min herre. Hvem er De?
Wilson kender mit navn.
Jakken, uret. Ud herfra.
Wilson, jeg vil have Deres afsked. De skal forlade byen i dag.
Vi har intet imod tab, men man må ikke snyde i uniform.
For os eksisterer De ikke længere.
Wilson!
Hold op med at forfølge mig.
Behandl mig ikke som en hund. Hold op med at plage mig.
Det er slut med det! Slut...
Wilson!
Du skulle ikke have dræbt mig.
Uden mig findes du ikke længere.
Det er slut på verden, slut på håbet.
Dør jeg, dør du også.
Min søn... De lettede Deres sjæl ved at fortælle mig det.
Lov Herren, at De aldrig drikker mere.
Druk gør mennesket til et udyr.
Man ved ikke, hvad man gør, eller siger.
Jeg tror Dem. Vær forstandig.
Gå og hjem og sov. I morgen har De glemt det.
De skammer Dem og beder om Guds tilgivelse.
Stop det udsvævende liv. Find en god hustru
og De vil ikke lide af disse vrangforestillinger mere.
De har deres oprindelse i stolthed og rammer Den selv.
Tåbe! Du tror mig ikke. Gå ad helvede til!
Flyet kredsede rundt og lod ikke til at kunne beslutte sig for at lande.
Det var første gang, jeg var i Rom.
Jeg havde en mærkelig fornemmelse af, at rejsen, som jeg havde udsat længe
ville få stor betydning for mig.
En overgang håbede jeg, at flyet ikke ville lande
men at det ville bringe mig langt væk fra Rom.
Sådan skulle det ikke gå.
Lufthavnens usynlige net havde allerede besnæret flyet
og trak det ned mod jorden.
Anmoder om, at passagererne får tilladelse til at stige ud.
Kaptajn Edwards...
Der er han. Mr Dammit!
Må vi få et smil?
Nej, nej, nej. Stop!
Jeg beder Dem...
Sikke en idiot!
Beklager. Det er blitzene.
Jeg kan ikke klare dem.
Det er sandt. Jeg er en nattens mand.
Jeg hader lys. Ja, jeg hader det.
Du svor at lade mig være i fred.
Jeg er Fader Spagna. Velkommen til Rom.
Jeg repræsenterer producenten af filmen.
Dette er instruktørerne brødrene Manetti.
Maurizio og Ernestino.
Min sekretær... Det her er Vicky Rosenthal, din guide.
Jeg håber, at du har haft en behagelig rejse.
Han er slet ikke værst. Perfekt til rollen.
Vær venlig at følge med.
Den første katolske western. Kristus genkomst til den øde prærie.
Den spiller på et skjult ønske hos alle mænd.
En ny inkarnation af Kristus. Han åbenbarer sig i en konkret form.
Kristus lever allerede i os. At give ham en voldelig indramning
kan virke som et vovespil.
Nærmest som blasfemi.
Men en kunstner som Dem, troende eller ej
kan forstå, at den strukturelle film
kan indfange sublim poesi gennem primitive billeder
talende i deres enkelhed.
Syntagmatisk, ville min ven Roland Barthes sige.
Et sted mellem Dreyer og Pasolini, for ikke at nævne Ford, naturligvis.
Bare den afspejler samfundets kriser og kapitalismens dekadence
kan en western være voldelig.
Det siger Lukacse. Vi vil have rod i historien, sociologisk set...
To fredløse repræsenterer ansvarsløshed og anarki...
Den barmfagre kvinde er den illusoriske flugt ind i det irrationelle.
Prærien, et hegeliansk fantasiland. Bisonoksen, menneskets kamp.
Filmen indspilles i farver. Skarpe farver, primitivt tøj
for at det evangeliske landskab skal flyde sammen med prærien.
Lidt som Piero della Francesca og Fred Zinneman...
Et interessant koncept. De kan sagtens trænge ind i det.
Producenterne lovede mig en Ferrari. Den nyeste model.
Hvor er den? Ja, hvor er den?
De får den efter gallaen.
De får den efter aftenens galla.
Jeg kan ikke høre dig.
Skal De til begravelse?
Fortsæt, stands ikke her.
Stands bilen. Jeg vil tale med ham.
1000 lire, så læser jeg fremtiden. Jeg ser god lykke.
Her, læs min. Den nysgerrighed...
Den er meget menneskelig. Men tænk, hvis man kan påvirke skæbnen...
Jeg vil ikke.
Den slags skræmmer mig. Jeg vil ikke vide noget.
Jeg så hende en gang til. Hun ventede på mig ved lufthavnen
med sin store, stille ballon.
Jeg bad hende gå, men hun kom tilbage.
Hun virkede sikker på, at jeg til sidst ville være med i hendes leg.
Du lovede jo at lade mig være.
Det er ingenting. Det går over.
Aftenens gæst er en engelsk skuespiller, De alle kender.
Vi husker alle hans seneste film.
Han er her for at medvirke i en film.
Den evangeliske historie i form af en westernfilm.
Mine damer og herrer, Toby Dammit.
Hvad vil De? Hvad foregår der?
De har vist aldrig været i Italien før.
Hvad fik Dem til at komme nu? Den Ferrari, jeg blev lovet.
Tager De LSD eller andre stoffer? Alle stoffer.
Hvorfor, mr Dammit? For at blive normal.
Hvad synes De mest om i livet? Aner det ikke.
Hvad hader De mest? Mit publikum.
Det siges, at De ikke længere har noget. Er det sandt?
Hvad mente kritikerne om Deres Hamlet? De forstod åbenbart ingenting.
Var Deres barndom sørgelig?
Nej, min mor lo, når hun slog mig.
Ikke hendes skyld. Hun drak.
Jeg har hørt, at De hader kritik, og at De har et hidsigt temperament.
Hvis De siger det igen, skal De passe på Deres store næse.
Vil De gifte Dem med mig?
Betragter De Dem som neurotisk?
Det er mit eneste talent. Hvad er der galt med Deres liv?
Jeg er lykkelig, og det gør mig fortvivlet.
Har De virkelig haft alle typer job?
Ja, men jeg har aldrig været tvreporter.
Det er kedeligt. Kender De til den italienske film?
Hvorfor elsker både mænd og kvinder Dem.
Jeg er feminin nok for kvinderne og maskulin nok for mændene.
Hvorfor har De aldrig været i Italien? Jeg tog til Afrika.
Synes De, at De er morsom? Nej, gør De?
Tror De på Gud? Nej.
Hvad så med Djævelen? Ja, på Djævelen.
Interessant. Har De set ham? Ja, det har jeg.
Beskriv ham. Er han en ged, flagermus eller en sort kat?
Nej, nej.
Jeg er englænder, ikke katolik.
For mig er Djævelen venlig og munter.
Han er en lille pige.
Han er en rolig fætter. Hvad mener du?
Hvis jeg så ud som Dem, behøvede jeg ikke spille klovn.
Godaften, mine damer og herrer.
Velkommen til præsentationen af Italiens "Oscar".
Først vil jeg takke sværvægterne fra underholdningsbranchen.
Jeg vil også takke kulturministeren for hans telegram.
Skål for min producent. Lad mig trykke Deres hånd, mr Dammit.
Jeg er kendt som D'Artagnan på film. Jeg kan imitere enhver stemme.
Jeg er digter.
Må man nu ikke hilse på en ven?
Det her er min datter Elisabeth. Et vidunderligt barn.
Smil, Elisabeth. Mr Dammit.
Er hun jomfru?
Hun er kun et barn.
Lombardi, produktionsassistent. Om lidt bliver "de gyldne ulve" uddelt.
Lige efter modeshowet.
Det ville være dejligt, hvis De kunne sige noget inden... recitere noget.
Lidt Shakespeare, måske. Gør det kort.
Det skal gå stærkt. Chefen har ret.
Selv Shakespeare kan blive kedelig.
Lad mig præsentere kollektionens højdepunkt: "Queen of Sheba."
"Nicht Plus Ultra."
"Ydmygelse."
"Lady Hamilton."
Det er Deres tur. Jeg er tilbage om lidt.
Robert, gør din stjerne selskab.
Jeg er Deres standin. Kan vi tage et foto sammen?
Ødelæg nu ikke det her.
Et foto af os tre. Jeg kender London rigtig godt.
Jeg er glad for at være Deres standin. Jeg gjorde Thomas Millien...
Jeg er også stuntman.
Jeg tager 20 billeder. Er der spændende i London?
Englænderne er verdens høfligste folk.
Går man i miniskørt, løfter de ikke engang et øjenbryn.
De sidder bedre her.
Bare et lille glas? Nej, hvil Dem her.
Senere.
De burde ikke drikke så meget.
Jeg er Stagni. Jeg vandt en Oscar for bedste manus.
"Kør dit gamle lig hjem". Har De læst det?
Jeg er glad for, at De er her. Jeg beundrer Dem meget.
Den gamle er næsten blind.
Hej, kan De genkende mig?
Mit blad udgiver et særnummer.
Det skal handle om oldtidens guder.
Redaktionen har valgt Dem til at repræsentere den græske gud Mars.
Otte store fotos. Næsten nøgen.
Kan jeg håbe på et ja?
Bravo.
Nu til sandhedens øjeblik.
Lad mig først præsentere vores ærede jury.
De var ikke let at vælge blandt så mange talentfulde kapaciteter.
Mary Lou Lolo, hvis første film så storsindet fremviste
hendes frodige kvaliteter.
Derefter en pris til de dansende tvillinger, Lion og Tiger.
Kom hen til mikrofonen, Miki, og sig noget til publikum.
Selv om det var ventet, er det et uforglemmeligt øjeblik.
Jeg er overvældet. Alt, jeg kan sige, er... tak.
Og De? Jeg er overvældet.
Alt, jeg kan sige, er... tak.
Jeg er overvældet. Alt, jeg kan sige, er... tak.
Bravo, mine damer.
Et bifald til kvinden, der har vundet vores hjerter.
Deres og min yndlingsskuespillerinde.
En "Gylden ulv" til Annie Ravel.
Hejsa.
Og nu... undskyld, hvis min stemme svigter...
men hvordan kan man undgå at lade sig rive med, når man præsenterer...
Ja, De gættede rigtigt. En entertainer, som har givet os stor glæde...
og fået os til at le, til vi græder.
Som har viet sit liv til kunsten med en stor kunstners entusiasme.
De ser altid meget ung ud.
Vil De sige et par ord, eller vil De hellere mime?
Forlang ikke for meget af mig. Vidste De, at jeg har fået et katteøje?
Sagde De, at De har et katteøje?
Hvordan ser De med det? Bedre end med det andet.
Er videnskaben ikke vidunderlig? Det går ikke så god med mig.
Jeg sover kun med et øje. Det andet jager jeg mus med.
Vær ikke bange. Jeg tager mig af dig... for altid.
Ja, for altid. Jeg forstår dig.
Jeg kender dig. Jeg har altid kendt dig.
Jeg er ikke ensom mere, for jeg er hos dig for altid.
Når du rækker din hånd ud, finder du min hånd der.
Du er ikke længere skibbruden. Du er ikke længere en flygtning.
Ikke mere ensomhed. Ikke mere selviskhed.
Vi skal dele livet i loyalitet og fred.
Det er det liv, vi har ventet på.
Du havde ingen tro, men du havde fortrøstning.
Jeg er den, du har ventet på. Jeg er her hos dig... for altid.
Mine damer og herrer, Toby Dammit!
Bravo, bravo, bravo.
Kom herop, mr. Dammit. Flyt dig.
Her er han. Toby Dammit. Den store engelske skuespiller
som har bidraget meget til britisk film og nu beærer os.
Det er mig en stor glæde at give denne statuette
et symbol på vores selvfølelse, til Toby Dammit
hvis Shakespearefortolkninger er lige så udødelige som digteren selv.
En af de største efter vores egen Dante.
Tillykke.
Tillad mig.
Og hvert "i går" har lyst så mangen dåre til gravens støv.
Ud, korte lys! En skyggevandring er vort korte liv.
En stakkels skuespiller, som gør støj og spræl på scenen, og så er glemt.
Et eventyr fortalt os af en tåbe, fuldt af larm og bulder, som intet betyder.
Det er ikke sandt. Jeg er ikke en stor skuespiller.
Jeg forsikrer Dem. Jeg kunne have været det.
Men jeg har ikke arbejdet i flere år.
Min seneste instruktør...
Min seneste instruktør beklagede sig over, at jeg var beruset.
Hvorfor fortæller jeg det her?
Hvorfor har I bedt mig komme?
Hvad forlanger I af mig?
Den kvinde...
Hun vil giftes med mig. Er det ikke morsomt? Får det jer ikke til at le?
Jeg sad og græd. Det gør jeg ofte...
Især... når jeg har drukket. Ja, jeg græder.
Vinen gør en bedrøvet.
Her er for meget lys. Men lidt whisky...
Men whiskyen er en anden ting. Det er meget underligt...
En vidunderlig kvinde... Hun tog min hånd og kærtegnede den.
Hun sagde: "Jeg er her hos dig. Jeg er dine drømmes kvinde."
Men, jeg venter ikke på dig.
Jeg venter ikke på nogen.
I kan gå.
Her er nøglerne. Den er kørt til.
Kom tilbage, mr Dammit!
Hej du, hvordan kommer jeg herfra?
Jeg vil til Rom.
Han er skør. Hvor vil han tage hen?
Broen er lukket. Du er nødt til at køre en omvej.
Kør tilbage. Drej til venstre ved møllen.
Vent... Bilen!
Oversættelse: www.primetexttv.com