Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
HÃ¤n oli kiehtovin tapaamani henkilÃ¶.
HÃ¤n oli Malachi Martin. On vain yksi Malachi Martin.
HÃ¤n veti otteeseensa.
Hyvin, hyvin viehÃ¤ttÃ¤vÃ¤.
HÃ¤n on soturi. HÃ¤n oli Jumalan soturi. HÃ¤n on sitÃ¤ yhÃ¤.
HÃ¤n oli suuri mytomaani.
Itse asiassa hÃ¤n oli pelkkÃ¤ valehtelija, roisto ja huijari.
HyvÃ¤ iltaa. TÃ¤nÃ¤ iltana meillÃ¤ on erityinen vieras.
Minulle on ollut suuri kunnia tutustua hÃ¤neen.
HÃ¤ntÃ¤ pidetÃ¤Ã¤n yhtenÃ¤ parhaista Vatikaani-asiantuntijoista maailmassa.
HÃ¤n on ensinnÃ¤kin arvostettu teologi.
Katolisen kirkon asiantuntija, entinen jesuiitta,
sekÃ¤ raamattuinstituutti Pontificio Istituto Biblicon professori.
HÃ¤n on kirjoittanut myyntimenestyksiÃ¤, kuten Vatican, The Final Conclave,
Hostage To The Devil ja The Jesuits.
HÃ¤n on myÃ¶s manaaja.
Manaus on parantamista.
Se on hyvin vaikeaa parantamista, mutta se parantaa.
HeidÃ¤n sisÃ¤llÃ¤Ã¤n on yhtÃ¤ helvettiÃ¤.
Se on yhtÃ¤ helvettiÃ¤.
MikÃ¤ nimenne on?
PidimmepÃ¤ me siitÃ¤ tai emme, totuus on se,
ettÃ¤ paholainen on olemassa.
HÃ¤n on tuolla. HÃ¤n on vihollisemme ja hÃ¤n vihaa meitÃ¤.
HÃ¤nen tavoitteensa on tuhota sielumme.
TÃ¤mÃ¤ on totta.
Kyse ei ole kaikista, mutta todellisia tapauksia on.
Siksi manausrituaali on olemassa.
Jos kirkko ei uskoisi siihen, se ei tekisi sitÃ¤.
Kirkko ei edes miettisi asiaa.
En usko, ettÃ¤ sanat opettavat. Sanat eivÃ¤t opeta. Kokemus opettaa.
Minusta kaikilla tulee olla omia kokemuksia.
TiedÃ¤n myÃ¶s, ettÃ¤ kun joku kohtaa -
sen pahuuden, hÃ¤n tietÃ¤Ã¤, mitÃ¤ on olemassa ja mitÃ¤ ei.
Ole varuillasi Malachi Martinin kanssa - hÃ¤n EI ollut Kristuksen ystÃ¤vÃ¤.
InternetissÃ¤ on paljon tÃ¶rkeitÃ¤ tietoja Malachista...
Varokaa Martinia, vaikka hÃ¤n on kiinnostava.
...jotka parjaavat hÃ¤ntÃ¤ ja hÃ¤nen persoonaansa.
TÃ¤mÃ¤ on osa vÃ¤Ã¤rinkÃ¤sitysten korjaamista.
Sen lisÃ¤ksi, ettÃ¤ hÃ¤n oli ystÃ¤vÃ¤ni, hÃ¤n oli hyvÃ¤ ja pyhÃ¤ mies.
Haluan vain oikaista sen asian.
Emme puhuneet paljon hÃ¤nen manauksistaan, paitsi viimeisimmÃ¤stÃ¤.
Pyysin, ettei hÃ¤n tekisi sitÃ¤.
HÃ¤n vain hoki: "Olen siinÃ¤ vain avustaja."
Se ei ollut todennÃ¤kÃ¶istÃ¤.
Manaajan on oltava hyvin pyhÃ¤ pappi.
HÃ¤nen on oltava kirkon suojeluksessa.
Olen yhÃ¤ sitÃ¤ mieltÃ¤, ettÃ¤ viimeisessÃ¤ manauksessa,
jossa hÃ¤n oli mukana, Malachi oli varsinainen kohde,
eikÃ¤ se pikkutyttÃ¶. TyttÃ¶ oli syÃ¶tti.
Onko se sellaista kuin nÃ¤imme Manaajassa?
Se on tÃ¤ysin fiktiivinen teos, joka ei perustu faktaan.
En ole nÃ¤hnyt pÃ¤Ã¤n kÃ¤Ã¤ntyvÃ¤n 180 astetta.
EhkÃ¤ voisimme aloittaa sillÃ¤, ettÃ¤ kerrotte hieman itsestÃ¤nne,
taustastanne ja asioista, joissa olette tÃ¤llÃ¤ hetkellÃ¤ mukana.
Uskon, ettÃ¤ ikÃ¤vystytÃ¤n teitÃ¤,
mutta joku kuuntelija ei vÃ¤lttÃ¤mÃ¤ttÃ¤ tiedÃ¤ paljoa minusta,
joten lienee paras kÃ¤ydÃ¤ oleellisin lÃ¤pi.
Synnyin Irlannissa, KerryssÃ¤, 70 vuotta sitten.
Ja... siis 70 vuotta sitten.
Ei pidÃ¤ unohtaa 70:tÃ¤.
Sain koulutukseni Irlannissa ja liityin jesuiittoihin juuri ennen sodan alkua.
Sitten sodan jÃ¤lkeen,
kun olin opiskellut filosofiaa, minut lÃ¤hetettiin Belgiaan opiskelemaan.
Kun valmistuin Leuvenista,
minut lÃ¤hetettiin Roomaan Pontificio Istituto Biblicoon.
Se on instituutti, jossa koulutetaan pyhien kirjoitusten professoreita.
SillÃ¤ on kovat ajat opetustensa puolesta.
Amerikan katolisen silmin maailma nÃ¤ytti ihmeelliseltÃ¤ vuonna 1955.
Kirkkoon virtasi suuria joukkoja kÃ¤Ã¤nnynnÃ¤isiÃ¤.
Kirkkoja rakennettiin valtavaa vauhtia.
Sitten koitti Vatikaanin kirkolliskokous, jonka tarkoitus oli uudistaa kirkkoa,
joka kasvoi jo kovaa vauhtia.
YhtÃ¤kkiÃ¤ parin vuoden aikana kaikki meni pahasti pieleen.
KATOLINEN PAPPI
Kirkkoja suljetaan, nunnia ja pappeja eroaa kirkosta, sÃ¤Ã¤ntÃ¶kuntia katoaa.
Jokainen ongelma, jonka katolinen kirkko uskoi jo ratkaisseensa, iski pÃ¤in nÃ¤kÃ¶Ã¤.
Kirkolliskokous ei ollut mikÃ¤Ã¤n partioleiri.
ENTINEN JESUIITTAPAPPI JA KIRJAILIJA
SiellÃ¤ kokoontui ryhmÃ¤ aitoja ihmisiÃ¤,
jotka taistelivat tosissaan kirkon tulevaisuuden puolesta.
He puhuivat siitÃ¤,
miten kirkosta saisi inhimillisemmÃ¤n. Nykyaikaisemman.
Modernimman. Muodikkaamman.
EnemmÃ¤n maailmaa palvelevan kuin sitÃ¤ hallitsevan.
Se oli hyvin jÃ¤nnittÃ¤vÃ¤Ã¤ aikaa kirkon historiassa.
Malachi Martinista oli paljon apua,
kun etsin joitain paikalla olleista, jotka tekivÃ¤t siitÃ¤ totta.
Jotka tekivÃ¤t vallankumouksesta totta.
Vatikaanin toinen kirkolliskokousko?
Vuodesta 1962 vuoteen 1965. SitÃ¤ ajoivat kyseiset paavit -
ja kardinaalit.
HeidÃ¤n keskuudessaan vallitsi henki, ettÃ¤ hinnalla millÃ¤ hyvÃ¤nsÃ¤ -
kirkko oli saatava ajan tasalle.
He olivat olleet eristyksissÃ¤.
Kaikki olisi modernisoitava.
Jotta se onnistuisi,
Vatikaanin kirkolliskokous hylkÃ¤si pyhÃ¤t traditiot,
jotka olivat aina olleet katolisen kirkon traditioita.
Aina ensimmÃ¤isen vuosisadan ensimmÃ¤isistÃ¤ paaveista lÃ¤htien.
HÃ¤n oli Irlannista. HÃ¤n oli...
HÃ¤n oli melko suuresta lapsikatraasta.
TietÃ¤Ã¤kseni hÃ¤nellÃ¤ oli vain yksi sisko. Voin olla vÃ¤Ã¤rÃ¤ssÃ¤kin.
MALACHI MARTININ YSTÃ„VÃ„
HÃ¤nellÃ¤ oli monta veljeÃ¤, joista kaikista tuli -
melko tunnettuja katolisia uskovaisia.
Martinin veljekset. Malachikaan ei ollut mikÃ¤Ã¤n vÃ¤tys.
HÃ¤n seurasi veljiensÃ¤ jalanjÃ¤ljissÃ¤.
HÃ¤n oli kuin nuori, kirkollinen Indiana Jones,
joka ryÃ¶mi luolissa LÃ¤hi-idÃ¤ssÃ¤.
HÃ¤n oli yksi alkuperÃ¤isistÃ¤ Kuolleenmeren kÃ¤Ã¤rÃ¶jen tutkijoista.
HÃ¤n puhui useita kieliÃ¤.
HÃ¤n oli silti aina jÃ¤rkkymÃ¤ttÃ¶mÃ¤n lojaali katolinen.
Lojaali paavinvallalle ja Neitsyt Marialle.
Se muovasi hÃ¤nen uskoaan hÃ¤nen ytimiinsÃ¤ asti.
HÃ¤n oli varsin seksikÃ¤s hahmo.
HÃ¤n oli aina juhlien keskipiste, joka kertoi tuhmia vitsejÃ¤.
Minusta tuli hyvÃ¤ etsivÃ¤, sillÃ¤ olinhan Timen kirjeenvaihtaja.
Paneuduin aina kaikkeen perusteellisesti.
HÃ¤nellÃ¤ oli kaikenlaisia tarinoita, joista jotkut osoittautuivat jopa todeksi.
Kaiser oli Timen kirjeenvaihtaja -
Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen aikana.
Kaiser oli paljon tekemisissÃ¤ jesuiittojen kanssa.
Jesuiitat olivat aina pelÃ¤nneet, ettÃ¤ kun Malachi lÃ¤htisi...
MARTININ AGENTTI JA YSTÃ„VÃ„
...hÃ¤n juoruaisi kaikista, sillÃ¤ hÃ¤n tiesi kaikki Roomassa.
Uskoakseni he pÃ¤Ã¤ttivÃ¤t napata hÃ¤net ennen kuin hÃ¤n nappaisi heidÃ¤t.
Kaikki se edesauttoi Kaiserin pyrkimyksiÃ¤ -
ilmaista vihaa ja tehdÃ¤ niin paljon vahinkoa Malachille kuin mahdollista.
Paneuduin syvemmin Malachi Martinin hahmoon.
NiinpÃ¤ kirjoitin kirjan nimeltÃ¤ Clerical Error.
Virhe, johon nimessÃ¤ viitataan, ei ollut vain hÃ¤nen vaan myÃ¶s minun,
kun en ollut tarpeeksi hereillÃ¤ todellisuuden suhteen.
Minusta se oli liian hyvÃ¤ juttu jÃ¤tettÃ¤vÃ¤ksi vÃ¤liin -
ja ettÃ¤ vain minÃ¤ saatoin kertoa sen, koska vain minÃ¤ tiesin koko tarinan.
Vain minulla oli tahtoa -
kaivautua jutun juureen asti ja kaivaa se esiin.
Ja niin...
Ajattelin, ettÃ¤ siitÃ¤ voisi jopa tulla hyvÃ¤ elokuva.
SiitÃ¤ tulisi varmaan hyvÃ¤ dokumentti. Se oli nimittÃ¤in kiehtova tarina.
Totta tai ei.
HÃ¤n teki selvÃ¤ksi, ettÃ¤ hÃ¤n lÃ¤hti jesuiitoista siksi,
ettÃ¤ 1960-luvulla jesuiitat samoin kuin monet muut yhteisÃ¶t silloin -
tekivÃ¤t Ã¤kkikÃ¤Ã¤nnÃ¶ksen.
Kysyin hÃ¤neltÃ¤, ovatko jesuiitat kirkolliskokouksen jÃ¤lkeen hakoteillÃ¤.
HÃ¤n sanoi, etteivÃ¤t he olleet hakoteillÃ¤. He eivÃ¤t olleet enÃ¤Ã¤ millÃ¤Ã¤n tiellÃ¤.
Paavi Johanneksen mielestÃ¤ Malachin pitÃ¤isi jÃ¤ttÃ¤Ã¤ Rooma.
Ei pappiutta, mutta Rooma. HÃ¤n selitti sen nÃ¤in:
"Jos jÃ¤Ã¤t..."
Sanon tÃ¤mÃ¤n kameran edessÃ¤, mutta antaa mennÃ¤. "Jos jÃ¤Ã¤t,
sinustakin tulee lihava kardinaali, joka elÃ¤Ã¤ rakastajattarineen -
Rooman ulkopuolella."
HÃ¤n uskoi, ettÃ¤ paras tapa ehkÃ¤istÃ¤ tÃ¤mÃ¤, hÃ¤nen omasta nÃ¤kÃ¶kulmastaan,
oli pyytÃ¤Ã¤ paavi Paavali VI:ltÃ¤ asiakirja,
jota hÃ¤n kutsui reskriptiksi.
Se vapautti hÃ¤net kahdesta antamastaan kolmesta pappislupauksesta.
Se vapautti hÃ¤net kuuliaisuuslupauksesta, jotta hÃ¤n saattoi jÃ¤ttÃ¤Ã¤ jesuiitat.
Se vapautti hÃ¤net myÃ¶s kÃ¶yhyyslupauksesta,
koska sittemmin hÃ¤n saattoi -
tavoitella maallista elÃ¤mÃ¤Ã¤ kirjailijana lÃ¤nnessÃ¤.
Ainoa lupaus, josta hÃ¤n piti kiinni -
ja jota hÃ¤n noudatti kuolemaansa asti, oli siveyslupaus.
HÃ¤n noudatti sitÃ¤ kuolemaansa asti.
Papit ovat ennen kaikkea ihmisiÃ¤.
Kaikki ihmiset kÃ¤yvÃ¤t lÃ¤pi muutoksia mielialassa pitkin elÃ¤mÃ¤Ã¤nsÃ¤.
Yksityisyys ja toisten yksityisyyden kunnioittaminen on kaikkein tÃ¤rkeintÃ¤.
TiedÃ¤n nimittÃ¤in, ettÃ¤ papin ja hÃ¤nen esimiehensÃ¤ vÃ¤linen suhde -
sisÃ¤ltÃ¤Ã¤ kaikenlaisia yksityisiÃ¤ tietoja.
TiedÃ¤n myÃ¶s, ettÃ¤ papit saavat jatkuvasti erilaisia vapautuksia.
Haluaisin nÃ¤hdÃ¤ enemmÃ¤n todisteita siitÃ¤,
ettÃ¤ hÃ¤n vapautui kahdesta muttei kolmesta lupauksesta.
Minusta vain on epÃ¤tavallista,
ettÃ¤ hÃ¤net vapautettaisiin kahdesta, muttei kolmannesta.
Vuonna 1964 saavuin Amerikkaan ja minusta tuli USA:n kansalainen.
Asetuin New Yorkiin, missÃ¤ kirjoitan kirjoja sekÃ¤ olen TV:ssÃ¤ ja radiossa.
Olette kirjoittanut monta kirjaa,
jotka kÃ¤sittelevÃ¤t erityisesti roomalaiskatolisuutta -
sekÃ¤ Vatikaania ja sen sellaista.
Aivan.
Kun hÃ¤n saapui tÃ¤nne, hÃ¤nellÃ¤ ei ollut rahaa tai yhtÃ¤Ã¤n mitÃ¤Ã¤n.
HÃ¤n tienasi rahaa miten vain kykeni.
HÃ¤n oli tiskarina, ajoi taksia ja teki voitavansa ansaitakseen elantonsa.
HÃ¤n tyÃ¶skenteli EncyclopÃ¦dia Britannicassa, muttei pitÃ¤nyt siitÃ¤,
koska hÃ¤nestÃ¤ se oli vain toisten tietojen ahtamista kirjaan.
HÃ¤n ei halunnut tehdÃ¤ sitÃ¤. HÃ¤n halusi tehdÃ¤ omaa tyÃ¶tÃ¤.
Se tyÃ¶ ei siis sopinut hÃ¤nelle.
Kun tapasin hÃ¤net, hÃ¤n ei suunnitellut ryhtyvÃ¤nsÃ¤ kirjailijaksi.
Aloin puhua hÃ¤nelle kirjailijanurasta.
Sanoin, ettÃ¤ jos hÃ¤n antaisi -
tarpeeksi aikaa, tekisin hÃ¤nestÃ¤ menestyvÃ¤n kirjailijan.
Siihen menee kuitenkin aikaa.
HÃ¤n ja minÃ¤ tyÃ¶skentelimme sittemmin yhdessÃ¤ 30 vuotta.
YstÃ¤vinÃ¤ ja...
Aluksi olin hÃ¤nen kustannustoimittajansa.
Kun lÃ¤hdin kustannuspuolelta ryhtyÃ¤kseni hÃ¤nen agentikseen,
hÃ¤nestÃ¤ tuli asiakkaani.
Toimitan messun joka aamu. Olen pappi.
Lausun breviariota ja muuta asiaankuuluvaa.
SiinÃ¤ kutakuinkin kaikki.
Olen julkaissut 15 kirjaa ja valmistelen kuudettatoista.
SiinÃ¤ oli elÃ¤mÃ¤ntarinani. Aika tylsÃ¤, mutta se on elÃ¤mÃ¤ni.
HÃ¤n oli hyvin selvÃ¤sti perillÃ¤ siitÃ¤, mitÃ¤ tapahtui.
HÃ¤n pukee sanoiksi ihmisten levottomuuden -
tÃ¤ydellisen, suuren kirkon nÃ¤ennÃ¤istÃ¤ luhistumista kohtaan.
On muistettava, ettÃ¤ vielÃ¤ pari vuotta aiemmin -
katolisuus vÃ¤itti, ettÃ¤ siitÃ¤ tulisi Amerikan virallinen uskonto.
Sitten kuviin astuu Malachi Martin, joka on taitava,
analyyttinen, Ã¤lykÃ¤s sekÃ¤ kaunopuheinen ja hÃ¤n antaa vastauksia.
Siksi hÃ¤nellÃ¤ oli niin suuri vaikutus.
Siksi hÃ¤n myÃ¶s oli monien mielestÃ¤ heidÃ¤n luonteva johtajansa.
On uusi sukupolvi ihmisiÃ¤, jotka eivÃ¤t tiedÃ¤, mitÃ¤ uskoa.
Katolisen kirkon ainoa vahvuus oli yhtenÃ¤isyys.
Se on nyt poissa.
Ihmiset olisivat tappaneet ollakseen hÃ¤nen seurassaan,
koska hÃ¤n merkitsi monille paljon. HÃ¤n herÃ¤tti heissÃ¤ uskon.
Ensikohtaaminen isÃ¤ Martinin kanssa oli papin ansiota,
jonka tunsimme Saint Agnesin kirkossa New Yorkissa.
Keskustelimme erÃ¤Ã¤nÃ¤ iltana, ja hÃ¤n kysyi: "Haluatko tavata Malachin?
Tunnen hÃ¤net. Voitte kÃ¤ydÃ¤ syÃ¶mÃ¤ssÃ¤."
Tutustuimme melko hyvin sen illallisen aikana.
MeillÃ¤ meni niin myÃ¶hÃ¤Ã¤n,
ettÃ¤ meitÃ¤ pyydettiin kohteliaasti poistumaan noin kello 23.30,
koska henkilÃ¶kunta halusi kotiin.
HÃ¤n oli tarinankertoja.
HÃ¤n oli hyvin ystÃ¤vÃ¤llinen henkilÃ¶.
KATOLINEN KIRJAILIJA JA PUHUJA
HÃ¤nellÃ¤ oli hurmaava irlantilaisaksentti, joka viehÃ¤tti minua suunnattomasti.
En koskaan tuntenut hÃ¤ntÃ¤ vertaisenani.
Minulle hÃ¤n oli mentori, neuvonantaja, henkinen johtaja. Joku jota ihailin.
HÃ¤n ei ollut -
ystÃ¤vÃ¤, kollega, samalla tasolla kanssani.
HÃ¤n oli hyvin rakas ystÃ¤vÃ¤.
Se, ettÃ¤ hÃ¤n oli paikalla, kun tyttÃ¤reni kuoli...
HÃ¤n oli vastasyntynyt ja eli vain kaksi viikkoa.
En olisi kestÃ¤nyt sitÃ¤, jos isÃ¤ Martin ei olisi ollut paikalla.
HÃ¤nen ei ollut mikÃ¤Ã¤n pakko tehdÃ¤ sitÃ¤. Oli keskiyÃ¶.
MALACHI MARTININ YSTÃ„VÃ„
HÃ¤n hyppÃ¤si taksiin ja tuli alakaupungille -
ollakseen kanssamme ja seuranamme,
kun vietimme tyttÃ¤reni viimeisiÃ¤ hetkiÃ¤ tÃ¤Ã¤llÃ¤ -
ja kun tyttÃ¤reni jatkoi matkaansa.
TÃ¤nÃ¤Ã¤n haluan mennÃ¤ hieman toisenlaiselle sivuraiteelle -
ja puhua aiemmista kokemuksistanne manaajana.
Niin, se on kiehtova aihe, joka kiinnostaa yleensÃ¤ monia.
Heille on ensin kerrottava,
ettei itse manaus ja riivaus ole mitÃ¤Ã¤n kivoja asioita.
Riivaus on likainen,
epÃ¤terveellinen, tÃ¶rkyinen ja epÃ¤mukava tilanne,
kun sen kohtaa.
Se on kuitenkin pakollinen paha siinÃ¤ mielessÃ¤,
ettÃ¤ asia on hoidettava, kun sen valtaan joutuneita kohtaa.
Tapasin hÃ¤net yhtenÃ¤ iltapÃ¤ivÃ¤nÃ¤.
HÃ¤nellÃ¤ oli tuore haava otsassa, joten kysyin, mitÃ¤ oli tapahtunut.
HÃ¤n sanoi olleensa manauksessa,
ja ettÃ¤ jakkara oli lentÃ¤nyt ilman halki ja osunut hÃ¤ntÃ¤ pÃ¤Ã¤hÃ¤n.
Olen maksanut siitÃ¤ kovan hinnan: kaksi murtunutta jalkaa -
ja melkein hajonneet polvilumpiot.
Ja se...
Se vaaransi henkeni useita kertoja.
Minun ei ilmeisesti ollut kuitenkaan mÃ¤Ã¤rÃ¤ kuolla. Ei vielÃ¤.
Olen saanut paljon vihaa.
Moni ystÃ¤vÃ¤ni on hylÃ¤nnyt minut.
He eivÃ¤t halunneet enÃ¤Ã¤ olla seurassani.
SitÃ¤ antaa jotain, mitÃ¤ ei enÃ¤Ã¤ ikinÃ¤ saa takaisin.
Jokin osa kuolee jokaisessa manauksessa.
Kaiken sen myÃ¶tÃ¤, mitÃ¤ hÃ¤n tekee, jokin osa hÃ¤ntÃ¤ kuluu loppuun -
ja menee pois. En tiedÃ¤, minne se menee.
Jumala varastoi sen, kunnes siihen lopulta yhtyy.
Sen kuitenkin menettÃ¤Ã¤, kunnes lopulta on loppuun kÃ¤ytetty.
Sitten kaikki on ohi.
TietÃ¤Ã¤kseni kaikista hyvistÃ¤ teoista joutuu maksamaan hintansa.
EikÃ¤ sitÃ¤ saa takaisin.
Se ylevÃ¶ittÃ¤Ã¤ ja vahvistaa -
sekÃ¤ tekee meistÃ¤ inhimillisempiÃ¤ ja jalompia, mutta sitÃ¤ ei saa takaisin.
Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen jÃ¤lkeen monet uskoivat,
ettÃ¤ lapsi heitettiin pesuveden mukana.
Uskon yhtenÃ¤inen keskus oli huolissaan.
Malachi oli yksi heistÃ¤.
HÃ¤n nÃ¤ki paljon sellaista, mitÃ¤ hÃ¤n nimitti "hÃ¶lynpÃ¶lyksi".
Se myÃ¶s heikensi ihmisten uskoa keskeisiin asioihin,
kuten pahuuden ja paholaisen olemassaoloa kohtaan.
SillÃ¤ kaikkien 1960-luvun muutosten seurauksena -
haluttiin keskittyÃ¤ rakkauteen, anteeksiantoon,
koiranpentuihin auringossa ja sellaiseen.
Selvisi, ettÃ¤ suurin osa tÃ¤mÃ¤n maan piispoista -
ei uskonut paholaiseen tai manaukseen. He olivat luopuneet koko ajatuksesta.
NiinpÃ¤ jÃ¤rjestimme maanalaisen manaajaverkoston, joka kattoi koko maan.
Me... Siten minÃ¤ pÃ¤Ã¤dyin siihen mukaan.
Olen lakannut lÃ¤hettÃ¤mÃ¤stÃ¤ heitÃ¤ tietyille piispoille.
Piispat lÃ¤hettÃ¤vÃ¤t heidÃ¤t psykiatrille tai kotiin lepÃ¤Ã¤mÃ¤Ã¤n lÃ¤Ã¤kkeineen.
Se vain pahentaa tilannetta.
Se pahentaa tilannetta. Se on kamalaa ahdinkoa.
Jumala ja Saatana eivÃ¤t voi elÃ¤Ã¤ sovussa.
Ei voi...
Ei voi palvoa heitÃ¤ molempia. On valittava toinen.
Malachi sanoi usein, ettÃ¤ Saatana ja Kristus jakavat maailman keskenÃ¤Ã¤n.
Ja ettÃ¤ kirkon on tehtÃ¤vÃ¤ hyvin selvÃ¤ksi,
kuka se on ja mitÃ¤ se edustaa.
"Kun kirkko pyytÃ¤Ã¤ julkisesti -
ja auktoritatiivisesti Jeesuksen nimeen...
KATOLISEN KIRKON KATEKISMUS
...ettÃ¤ henkilÃ¶Ã¤ tai esinettÃ¤ suojellaan paholaiselta -
ja se vapautetaan tÃ¤mÃ¤n vallasta, sitÃ¤ kutsutaan eksorkismiksi.
Eksorkismin tarkoitus on karkottaa demoneita -
tai vapauttaa demonisesta riivauksesta -
sen hengellisen vallan avulla, jonka Jeesus uskoi kirkolleen."
Katolisessa kasteseremoniassa suoritamme manauksen.
Se ei ole tavallaan manaus tai jokin siunaus. Se on manaus.
Katolisessa kirkossa on nimittÃ¤in kahdenlaista manausta.
Se, jonka suoritamme jokaisessa kasteessa, sekÃ¤ se, josta emme puhu kovin usein.
Lapsena opimme, ettÃ¤ Jumala ja paholainen ovat olemassa...
RAJATIEDON TUTKIJA
...ja ettÃ¤ Jumala on paholaista voimakkaampi.
TiedÃ¤n, ettÃ¤ -
hÃ¤n ei voi puhua nyt yhtÃ¤ suoraan kuin hÃ¤n puhui meille,
koska tÃ¤tÃ¤ kuvataan, mutta hÃ¤n on hyvin avoin.
KÃ¤vin tunneilla Ed ja Lorraine Warrenin kanssa, ja Lorraine sanoi,
ettÃ¤ Malachi Martin tulee puhumaan meille.
RAJATIEDON TUTKIJA
Lorraine kertoi, ettÃ¤ hÃ¤n on manaaja.
Ajattelin, ettÃ¤ se oli hienoin juttu ikinÃ¤.
Istuin tarkoituksella huoneen perÃ¤llÃ¤, koska en halunnut omia valokeilaa edessÃ¤.
HÃ¤n puhui noin puolitoista tuntia.
Lopuksi osa meni jonoon saadakseen omistuskirjoituksen tai tervehtiÃ¤kseen.
HÃ¤n alkoi heti tuijottaa minua jonossa.
Mietin, ettÃ¤ jestas.
Kun lopulta oli minun vuoroni, hÃ¤n osoitti minua ja sanoi:
"Istuitko sinÃ¤ tuolla perÃ¤nurkassa?"
Vastasin, ettÃ¤ istuin.
HÃ¤n sanoi, ettÃ¤ hÃ¤iritsin hÃ¤ntÃ¤ koko ajan.
Kysyin: "MitÃ¤?"
HÃ¤n sanoi: "Sinussa on tietty hehku.
Sinusta lÃ¤htee valo, jollaista en ole ennen nÃ¤hnyt."
HÃ¤n sanoi: "Olet suosikkihenkilÃ¶ni huoneessa. On kunnia tavata sinut."
Kunnia tavata minut.
Tunsin itseni niin erityiseksi silloin,
ettÃ¤ muistan hÃ¤nen sanansa vielÃ¤kin ja ajattelen sitÃ¤ kaiken aikaa.
HÃ¤nestÃ¤ tehtiin sankari.
HÃ¤ntÃ¤ kutsuttiin moniin kirkkoihin ympÃ¤ri USA:ta -
ja hÃ¤nelle maksettiin -
sievoisia luentopalkkioita.
HÃ¤n sai kustannussopimuksen, jotta hÃ¤n voi kirjoittaa hassuja kirjojaan.
Ne eivÃ¤t olleet hassuja, ainoastaan outoja.
Ne kertoivat tietyille ihmisille, mitÃ¤ he halusivat kuulla.
HÃ¤n muutti sen voitoksi.
Olen Ralph Sarchie, elÃ¤kkeellÃ¤ oleva New York Cityn ylikonstaapeli.
Olen myÃ¶s demonologi.
IsÃ¤ Malachi Martin oli mentorini, kun aloitin sen, mitÃ¤ kutsun "tyÃ¶kseni".
Olen hengellinen demonologi.
LÃ¤hestyn siis aihetta uskonnolliselta kannalta.
HENGELLINEN DEMONOLOGI
Olen avustanut manauksissa.
Tutkin myÃ¶s demonisen toiminnan tapauksia sekÃ¤ demonista riivausta.
YleensÃ¤ minÃ¤ menen paikalle ensimmÃ¤isenÃ¤ ja tutkin, onko kyseessÃ¤ aito tapaus.
Jos kyseessÃ¤ on aito tapaus, jÃ¤rjestÃ¤mme manauksen.
Olen nÃ¤hnyt hulluja asioita urani aikana.
Kokemukseni poliisina ei kuitenkaan ollut se,
mikÃ¤ johti minut demonologian alalle.
Kyse oli kiinnostuksesta, joka ulottui kirjojen lukemista syvemmÃ¤lle.
Menin siihen mukaan ja olin tekemisissÃ¤ oikeiden ihmisten kanssa,
jotta pÃ¤Ã¤sin siihen asemaan, jossa nyt olen tÃ¤llÃ¤ alalla.
YritÃ¤n vÃ¤lttÃ¤Ã¤ tunnetason yhteyttÃ¤ tapausteni kanssa.
Saatan tehdÃ¤ virheitÃ¤, kun niin kÃ¤y.
Luon tunnetason yhteyden ihmisiin tiettyyn pisteeseen asti,
koska kuten isÃ¤ Martin sanoo, ei ole olemassa mitÃ¤Ã¤n,
mikÃ¤ liittÃ¤isi yhteen kaikki, jotka ovat oikeasti riivattuja -
tai joilla on kodeissaan aitoja infestaatiotapauksia.
NÃ¤iden ihmisten vÃ¤lillÃ¤ ei ole yhteistÃ¤ nimittÃ¤jÃ¤Ã¤,
paitsi se, ettÃ¤ he kaikki kÃ¤rsivÃ¤t.
KÃ¤rsimys tekeekin siitÃ¤ vaikeaa, koska...
Kuulen tapauksesta ja joskus menee parikin kuukautta pÃ¤Ã¤stÃ¤ paikalle.
No niin.
TÃ¤mÃ¤ on...
Yksi poliiseista tÃ¶issÃ¤ pidÃ¤tti tÃ¤mÃ¤n miehen.
Mies uhkaili hÃ¤ntÃ¤ ja kaikkea sellaista.
-HÃ¤n lÃ¶ysi talon ja... -Onko kahvia lisÃ¤Ã¤?
Suhtaudun asiaan nÃ¤in:
Jumala tuo tietyt ihmiset polullemme,
jotta he voivat opettaa ja ohjata meitÃ¤ Jumalan tarpeiden mukaan -
ja jotta voimme toteuttaa hÃ¤nen tahtoaan oikein.
IsÃ¤ Martinilla oli se paikka.
Se oli itsekkyyttÃ¤ minun osaltani.
Se, miten minusta tuli hÃ¤nen autokuskinsa.
HÃ¤n tiesi, ettÃ¤ minulla oli hyvÃ¤ ja toimiva Jeep -
ja ettÃ¤ meillÃ¤ oli aina hauskaa yhdessÃ¤.
Juttelimme ja kÃ¤vimme joko hampurilaisilla tai pizzoilla.
Tein hÃ¤nelle selvÃ¤ksi, ettÃ¤ jos hÃ¤n koskaan halusi kÃ¤ydÃ¤ missÃ¤Ã¤n,
hÃ¤nen tulisi ensimmÃ¤isenÃ¤ soittaa minulle,
koska vastaan puhelimeen ja suostun aina kuskaamaan.
Olin puhunut isÃ¤ Martinin kanssa vuosia aiemmin lapsista.
Ja hÃ¤n kertoi minulle,
ettÃ¤ Jumala antaa yhÃ¤ useampien lasten tulla oikeasti riivatuiksi -
rangaistakseen nÃ¤iden lasten vanhempia.
HÃ¤n sanoi, ettÃ¤ kun sellaista alkaa nÃ¤hdÃ¤, on kÃ¤Ã¤nnekohdassa.
Olen tarkkaillut tilannetta -
ja nÃ¤hnyt kasvua riivatuiden lasten mÃ¤Ã¤rÃ¤ssÃ¤ -
parin viime vuoden aikana.
On syntynyt uusi ilmiÃ¶: lasten demoninen riivaus.
Lasten demoninen riivausko?
Kolme, neljÃ¤, viisi, kuusi.
-Laupias taivas. -Se on hyvin pelottavaa.
Kun sinÃ¤ aamuna sain puhelun isÃ¤ Malachilta,
ajattelin hÃ¤nen soittavan varmistaakseen syntymÃ¤pÃ¤ivÃ¤lounaamme,
jonka oli mÃ¤Ã¤rÃ¤ tapahtua parin viikon pÃ¤Ã¤stÃ¤.
Sen sijaan hÃ¤n kysyi, voisinko ajaa hÃ¤net -
tohtori Coomaraswamyn luo Connecticutiin.
Tunsin jo reitin, sillÃ¤ olin kÃ¤ynyt siellÃ¤ useita kertoja.
NiinpÃ¤ vastasin, ettÃ¤ voisin kuskata hÃ¤net sinne.
Kun olimme matkalla sinne, kysyin hÃ¤neltÃ¤,
mikÃ¤ oli pÃ¤Ã¤asiallinen syy mennÃ¤ sinne.
HÃ¤n sanoi, ettÃ¤ minÃ¤ jÃ¤ttÃ¤isin hÃ¤net kyydistÃ¤,
koska kaksi tuntia myÃ¶hemmin -
paikalle saapuisi perhe mukanaan pieni tyttÃ¤rensÃ¤,
jonka he uskoivat olevan jonkin saatanallisen riivaama.
Sanoin, ettÃ¤ on hyvÃ¤, ettÃ¤ jÃ¤tÃ¤n hÃ¤net sinne kaksi tuntia aiemmin,
koska en halua olla lÃ¤hellÃ¤kÃ¤Ã¤n tyttÃ¶Ã¤.
Minulle palaaminen sinne -
merkitsee rauhan saamista sieluuni.
Jos ei muuten niin siksi, etten tiennyt,
mitÃ¤ tulisi tapahtumaan sen jÃ¤lkeen, kun menimme Connecticutiin.
HÃ¤n kai tiesi sen hyvin,
mutta hÃ¤n ei kertonut siitÃ¤ minulle kovin yksityiskohtaisesti.
Paholaisesta tiedetÃ¤Ã¤n hyvin vÃ¤hÃ¤n tosiseikkoja.
TiedÃ¤mme kirkosta ja pyhistÃ¤ kirjoituksista,
ettÃ¤ Saatana oli yksi Ã¤lykkÃ¤impiÃ¤ arkkienkeleitÃ¤.
HÃ¤n kuitenkin kapinoi.
Ilmeisesti hyvÃ¤t enkelit kÃ¤vivÃ¤t suuren taistelun -
arkkienkeli Mikaelin johdolla Luciferia, valonkantajaa, vastaan.
Lucifer kukistettiin ja hÃ¤net tuomittiin sinne, mitÃ¤ me kutsumme helvetiksi.
Tietojemme mukaan Jumala rakastaa puhtautta.
HÃ¤n rakastaa myÃ¶tÃ¤tuntoa ja kauneutta.
Katsokaa kaikkea kaunista, mitÃ¤ hÃ¤n loi luontoon.
Mutta yksi asia on niitÃ¤kin tÃ¤rkeÃ¤mpi.
Katumus.
HÃ¤n rakastaa olla armollinen.
Miten se onnistuu ilman kiusausten vallassa olevia ihmisiÃ¤,
joille suoda anteeksi? HÃ¤n ei halunnut tÃ¤ydellistÃ¤ maailmaa.
TUSKAA
HÃ¤n halusi maailman, jossa hÃ¤n on armollinen.
NiinpÃ¤ hÃ¤n antoi Saatanalle voiman vietellÃ¤ ihmisen.
Olen kuullut, ettÃ¤ paholainen on totta.
Raamattu sanoo niin, jopa Jeesus sanoi niin.
Paavi viittaa paholaiseen yleensÃ¤ oikeana henkilÃ¶nÃ¤.
Huolimatta rakkaudestani paavi Franciscusta kohtaan minÃ¤ en niin tee.
En ole silti valmis sanomaan, ettÃ¤ hÃ¤n on vÃ¤Ã¤rÃ¤ssÃ¤ ja minÃ¤ oikeassa.
Asia selviÃ¤Ã¤ minulle. Odotan innolla -
pian koittavia pÃ¤iviÃ¤ni,
kun minut lÃ¤hetetÃ¤Ã¤n uuteen seikkailuun -
etsimÃ¤Ã¤n vastauksia minua koko elÃ¤mÃ¤ni ajan askarruttaneisiin kysymyksiin,
joihin en tiennyt vastauksia.
Jos kieltÃ¤Ã¤ paholaisen,
jos kieltÃ¤Ã¤ Luciferin olemassaolon,
jos kieltÃ¤Ã¤ synnin, helvetin ja ikuisen rangaistuksen olemassaolon,
kieltÃ¤Ã¤ automaattisesti Kristuksen pelastuksen.
Luciferin olemassaoloa ei voi kieltÃ¤Ã¤ joutumatta vÃ¤istÃ¤mÃ¤ttÃ¤ kieltÃ¤mÃ¤Ã¤n -
jumaluuden ja Kristuksen, vapahtajamme, tarkoituksen.
MikÃ¤ on Kristuksen inkarnaation tarkoitus? Luoda kiva maa, antaa onnellisia elÃ¤miÃ¤?
Ei. HÃ¤n tuli pelastamaan meidÃ¤t synniltÃ¤. S-Y-N-T-I.
JOS NÃ„ET JOTAIN, SANO JOTAIN
Kirkko vastaa todellisiin tarpeisiin. Jos niihin tarpeisiin ei vastata,
vÃ¤ki lÃ¤htee kirkosta ja lÃ¶ytÃ¤Ã¤ etsimÃ¤nsÃ¤ vastaukset.
Voin kuvitella tilanteen 1970-luvun New Yorkissa,
jossa noita tarpeita ilmaistiin,
ja papit kÃ¤Ã¤nnyttivÃ¤t ihmisiÃ¤ pois sanoen,
ettÃ¤ kirkko on siirtynyt eteenpÃ¤in vanhasta taikauskosta.
Mutta ihmiset eivÃ¤t olleet siirtyneet eteenpÃ¤in sellaisesta kÃ¤rsimyksestÃ¤.
Jos edes yksi heistÃ¤ otti yhteyttÃ¤ Malachi Martiniin,
olen varma, ettÃ¤ hÃ¤n vastasi heille pappina.
Kun ihminen on demonin riivaama,
mikÃ¤ tarkoitus yhden ihmisen riivaamisella on?
Tarkoituksena on tuhota sen henkilÃ¶n sielu -
siinÃ¤ mÃ¤Ã¤rin, ettÃ¤ se pÃ¤Ã¤tyy helvettiin.
Jokaisella on omat uskomuksensa Jumalasta...
PSYKOTERAPEUTTI JA RIKOSTEKNINEN NEUVONANTAJA
...paholaisesta ja hengellisyydestÃ¤, mutta mitÃ¤ muiden vakuuttamiseen tulee...
En usko, ettÃ¤ se on koskaan mahdollista,
koska aitoja, kovia todisteita ei ole.
Emme voi osoittaa suoraan kohti paholaista.
HÃ¤nestÃ¤ ei ole kuvaa.
Uskon, ettÃ¤ ihmiset ovat skeptisiÃ¤ niin kauan,
kunnes he nÃ¤kevÃ¤t sen kuvan.
EikÃ¤ se haittaa. Skeptisyys on tervettÃ¤.
Rohkaisen siihen. Kaikkea ei pidÃ¤ niellÃ¤ tuosta noin vain.
Kyseenalaista, kyseenalaista.
VÃ¤lillÃ¤ hÃ¤n oli puhelias.
VÃ¤lillÃ¤ hÃ¤n taas oli introspektiivinen ja aika hiljainen.
Kun lÃ¤hestyimme paikkaa,
tunsimme sanattoman jÃ¤nnitteen.
Tunsimme, ettÃ¤ lÃ¤hestyimme jotain.
HÃ¤n oli vastaanottanut tÃ¤yden ripittÃ¤ytymiseni -
noin puoli tuntia aiemmin, joten omaatuntoani ei painanut mikÃ¤Ã¤n.
SiitÃ¤ huolimatta meillÃ¤ molemmilla oli pahaenteinen tunne.
En osannut selittÃ¤Ã¤, miksi.
Nimeni on Matt Baglio.
Olen kirjoittanut modernista manauksesta kirjan The Rite.
Rooma on monella tavalla manauksen pÃ¤Ã¤kaupunki.
Kuulin manauskurssista...
KIRJAILIJA
...joka todella sai minut kiinnostumaan aiheesta.
Ennen kuin aloin kirjoittaa kirjaani en tiennyt manauksesta mitÃ¤Ã¤n.
YllÃ¤tyin suuresti monia niitÃ¤ asioita, joita opin tÃ¤Ã¤llÃ¤ Italiassa.
Roomassa on varmaan 20 ihmistÃ¤ manattavana parhaillaan.
TÃ¤mÃ¤ manauskurssi, joka meillÃ¤ tÃ¤Ã¤llÃ¤ Roomassa yliopistollamme jÃ¤rjestetÃ¤Ã¤n,
on maallikon kehittÃ¤mÃ¤.
Se antoi minulle mahdollisuuden tyÃ¶skennellÃ¤...
MANAAJA
...ainakin Italiassa hyvin kuuluisan manaajan,
isÃ¤ Gabriele Amorthin kanssa.
YritÃ¤mme tarjota yleisnÃ¤kemyksen manauksesta.
NiinpÃ¤ puhumme rituaalista, ja se on sen liturginen osa.
Puhumme myÃ¶s lÃ¤Ã¤ketieteellisistÃ¤ seikoista,
jotta voimme auttaa pappia huomaamaan eron -
skitsofrenian ja aidon riivauksen vÃ¤lillÃ¤.
Eron huumeiden vaikutuksen alaisena olevan tai masentuneen ihmisen -
ja aidon riivauksen vÃ¤lillÃ¤.
NykyÃ¤Ã¤n kirkon hierarkia,
joista jotkut kannattavat tÃ¤tÃ¤ ajatusta ja jotkut eivÃ¤t,
haluaa uskoakseni lÃ¤hestyÃ¤ asiaa varovaisemmin.
He haluavat hyÃ¶dyntÃ¤Ã¤ modernia lÃ¤Ã¤ketiedettÃ¤ ja tiedettÃ¤,
mutta samanaikaisesti olla hylkÃ¤Ã¤mÃ¤ttÃ¤ omaa taustaansa -
ja omaa uskoaan siitÃ¤, ettÃ¤ manaus -
on vÃ¤lttÃ¤mÃ¤tÃ¶ntÃ¤ tietyissÃ¤ harvoissa tapauksissa.
Yksi kurssin aiheita oli esitellÃ¤ papeille -
katolisen kirkon perinteisiÃ¤ oppeja aiheista kuten paholainen.
Monet katoliset papit eivÃ¤t usko manaukseen.
Minusta se oli yllÃ¤ttÃ¤vÃ¤Ã¤.
He eivÃ¤t usko paholaiseen henkilÃ¶ityneenÃ¤ olentona.
Koska he miettivÃ¤t esimerkiksi Hollywood-elokuvia.
Sille on helppo nauraa -
ja todeta, ettei itsekÃ¤Ã¤n usko sellaiseen.
He yrittivÃ¤t muistuttaa pappeja siitÃ¤,
ettÃ¤ kirkko uskoo tÃ¤hÃ¤n ja ettÃ¤ aiheesta puhutaan jo Raamatussa.
MeistÃ¤ Kristus oli ensimmÃ¤inen manaaja.
HÃ¤n kohtasi monia, jotka olivat paholaisen riivaamia.
TÃ¤mÃ¤n voi lukea pyhistÃ¤ kirjoituksista.
HÃ¤n pystyi myÃ¶s karkottamaan demoneita.
HÃ¤n antoi tÃ¤mÃ¤n vallan myÃ¶s opetuslapsilleen.
MyÃ¶s opetuslapset pystyivÃ¤t karkottamaan demoneita.
"Lain mukaan kukaan ei saa manata riivattua -
ilman paikallisen piispan erityislupaa."
KIRKKOLAKI
Jeesus harjoitti eksorkismia ja hÃ¤neltÃ¤ -
kirkko on saanut vallan ja tehtÃ¤vÃ¤n manata.
Muodollisen eksorkismin eli "suureksorkismin" -
voi toimittaa ainoastaan pappi piispan luvalla.
Papin on edettÃ¤vÃ¤ varovasti ja kirkon laatimia sÃ¤Ã¤ntÃ¶jÃ¤ noudattaen.
Sairaudet, etenkin psykologiset sairaudet, ovat hyvin eri asia.
Niiden hoitaminen on lÃ¤Ã¤ketieteellinen asia.
NiinpÃ¤ ennen eksorkismin toimittamista...
IsÃ¤ puukotti "riivattua" poikaa
...on tÃ¤rkeÃ¤Ã¤ varmistaa, ettÃ¤ kyseessÃ¤ on paholaisen lÃ¤snÃ¤olo, eikÃ¤ sairaus.
Anneliese Michel kuoli nÃ¤lkÃ¤Ã¤n 23-vuotiaana.
HÃ¤n oli uskovainen opiskelija, joka puhui oudoilla Ã¤Ã¤nillÃ¤.
LÃ¤Ã¤kÃ¤rit diagnosoivat sen epilepsiaksi, mutta hÃ¤n piti sitÃ¤ paholaisena.
Samaa mieltÃ¤ oli joukko pappeja, jotka nauhoittivat Ã¤Ã¤niÃ¤.
Papit, jotka noudattivat 1600-luvun rituaalia,
uskoivat, ettÃ¤ se toimi ja Anneliese oli hengellisesti parannettu kuollessaan.
Baijerilaisen syyttÃ¤jÃ¤n mukaan manaukselle luvan antanut piispa,
sen toimittaneet papit ja sen sallineet vanhemmat -
voivat saada syytteen heitteillejÃ¤tÃ¶stÃ¤,
koska eivÃ¤t hakeneet lÃ¤Ã¤kÃ¤rin apua nÃ¤lkiintyvÃ¤lle naiselle.
Tieteen myÃ¶tÃ¤ aloitetaan puhtaalta pÃ¶ydÃ¤ltÃ¤.
Kaikki otetaan huomioon -
ja vaihtoehtoja suljetaan pois aina kun mahdollista.
Jokainen oli hyvin erilainen. Jokainen tapaus oli hyvin yksilÃ¶llinen.
Yritin siis sulkea pois mielisairauden.
Yritin sulkea pois erilaisia tekijÃ¶itÃ¤. Kognitiiviset toiminnot.
Kaikki psyykenlÃ¤Ã¤kkeet. Sivuoireet, jos sellaisia ylipÃ¤Ã¤tÃ¤Ã¤n oli.
En pelkÃ¤Ã¤ skeptikkoja, koska olen itsekin sellainen.
En usko ketÃ¤ tahansa pakeilleni tulevaa,
joka uskoo olevansa riivattu. Ei, olen hyvin skeptinen.
Normaalin papin pitÃ¤isikin olla hyvin skeptinen.
Ottaa todella selvÃ¤Ã¤ siitÃ¤, mistÃ¤ on kyse.
Voin sanoa, ettÃ¤ perustuen kokemuksiini manaajana,
yli 90 prosenttia heistÃ¤, jotka tulevat luokseni -
ja sanovat, ettÃ¤ heillÃ¤ on ongelmia paholaisen kanssa,
eivÃ¤t ole ongelmissa paholaisen kanssa.
Monet vÃ¤ittÃ¤vÃ¤t olevansa riivattuja. Se ei tee siitÃ¤ totta.
Se on suljettava pois tai huomioitava.
Silloin tuotiin hÃ¤nen tykÃ¶nsÃ¤ riivattu mies, joka oli sokea ja mykkÃ¤.
Ja hÃ¤n paransi hÃ¤net, niin ettÃ¤ mykkÃ¤ puhui ja nÃ¤ki.
Ja kaikki kansa hÃ¤mmÃ¤styi ja sanoi:
"EikÃ¶hÃ¤n tÃ¤mÃ¤ ole Daavidin poika?"
Mutta kun fariseukset sen kuulivat, sanoivat he:
"TÃ¤mÃ¤ ei aja riivaajia ulos -
muun kuin Beelsebulin, riivaajain prinssin, voimalla".
Mutta Jeesus tiesi heidÃ¤n ajatuksensa ja sanoi heille:
"Jokainen valtakunta, joka riitautuu itsensÃ¤ kanssa, joutuu autioksi.
EikÃ¤ mikÃ¤Ã¤n kaupunki tai talo, joka riitautuu itsensÃ¤ kanssa, pysy pystyssÃ¤.
Jos nyt saatana ajaa ulos saatanan, niin hÃ¤n on riitautunut itsensÃ¤ kanssa.
Kuinka hÃ¤nen valtakunta pysyy pystyssÃ¤?
Ja jos minÃ¤ Beelsebulin voimalla ajan ulos riivaajia,
kenen voimalla teidÃ¤n lapsenne ajavat ne ulos?
NiinpÃ¤ he tulevat olemaan teidÃ¤n tuomarinne."
TiedÃ¤mme, ettÃ¤ on ihmisiÃ¤, jotka ohjelmoivat kaksivuotiaita lapsia,
vahvistavat sen 7-vuotiaana ja lopulta aktivoivat 14- ja 21-vuotiaina.
HeidÃ¤t ohjelmoidaan -
palvomaan Luciferia. HeistÃ¤ tulee luciferilaisia.
HeitÃ¤ syntyy tuhansia joka vuosi.
TiedÃ¤mme, ketkÃ¤ sitÃ¤ tekevÃ¤t ja missÃ¤ se tehdÃ¤Ã¤n,
mutta emme voi tehdÃ¤ asialle mitÃ¤Ã¤n. TÃ¤mÃ¤ on vapaa maa.
SitÃ¤ esiintyy monin eri tavoin.
Televisio liittyy siihen vahvasti, samoin musiikki.
Olemme koonneet tilastotietoja kohtaamiltamme riivatuilta ihmisiltÃ¤,
ja heitÃ¤ on paljon.
Ei ole mitÃ¤Ã¤n yhtÃ¤ tiettyÃ¤... Ei ole etnisyyttÃ¤ tai yhtÃ¤ uskoa.
Ei ole sukupuolta.
Ei ole Ã¤lyllisyyttÃ¤. Ei taloutta.
Ei ole mitÃ¤Ã¤n sÃ¤Ã¤ntÃ¶jÃ¤.
Kyse on jostain oudosta alkemiasta sisÃ¤llÃ¤.
Se ottaa valtaansa hitaasti.
Saatana ei ilmesty listan kanssa ja sano:
"Saat kaiken tÃ¤mÃ¤n, jos myyt sielusi minulle."
Faustilainen Mefistoteles.
Se ei ole sellaista. Yksinkertaista, hitaasti mutta varmasti.
Riivaus etenee siten, ettÃ¤ tietyllÃ¤ hetkellÃ¤ -
sitÃ¤ on jonkin hallinnassa,
joka ottaa omasta tahdosta vallan vÃ¤hÃ¤n kerrallaan.
Se on hidas prosessi, kunnes yhtenÃ¤ pÃ¤ivÃ¤nÃ¤ -
ei voi enÃ¤Ã¤ kieltÃ¤ytyÃ¤ ja sitÃ¤ on riivattu.
Ei voi enÃ¤Ã¤ valita vapaasti.
Miten tunnistaa tÃ¤ysin riivatun henkilÃ¶n?
Johdatteleva kysymys.
YhdessÃ¤ mielessÃ¤ siihen on hyvin helppo vastata.
TÃ¤mÃ¤ on testi. On olemassa testejÃ¤.
SitÃ¤ tuntee jonkun.
HÃ¤nen elÃ¤mÃ¤Ã¤nsÃ¤ tutustuu. HÃ¤nen kanssaan saattaa jopa mennÃ¤ sÃ¤nkyyn.
Tai hÃ¤n on tyÃ¶kaveri, tuttava.
HÃ¤net luulee tuntevansa, kunnes erÃ¤Ã¤nÃ¤ pÃ¤ivÃ¤nÃ¤ tapahtuu jotain ja...
YhtÃ¤kkiÃ¤ sitÃ¤ nÃ¤kee henkilÃ¶n, jota ei ole koskaan tuntenut.
Se kestÃ¤Ã¤ vain hetken.
Kameran ikkuna avautuu todellisuuteen, sen nÃ¤kee, ja ikkuna sulkeutuu taas.
Siten sen tietÃ¤Ã¤. Muuten he ovat...
He voivat olla hyviÃ¤ isiÃ¤ ja virkamiehiÃ¤.
HyviÃ¤ pankkiireita tai seksuaalisesti kunniallisia.
MitÃ¤ vain. Mutta heidÃ¤t on riivattu ja annettu tÃ¤ysin Saatanalle.
Malachi kertoi minulle monta kertaa.
HÃ¤n sanoi uskovansa, ettÃ¤ yhteiskuntana -
lÃ¤nsimaat ja maailma olivat menossa kohti jonkinlaista lakipistettÃ¤.
HÃ¤n uskoi tÃ¤ysin, ettÃ¤ hÃ¤nen elinaikanaan tai sen jÃ¤lkeen,
johon aikaan hÃ¤n viittasi sanomalla "kun soittelen harppua",
ettÃ¤ koittaisi jonkinlainen tapahtuma,
joka merkitsi sen aikakauden loppua, jota hÃ¤n kutsui katoliseksi kaudeksi.
HÃ¤n sanoi, ettÃ¤ sen takia tulisi tapahtumaan monenlaisia asioita.
IlmiÃ¶t, kuten riivaus, yleistyisivÃ¤t myÃ¶s.
Kaikki tuntevat Viidennen Mooseksen kirjan kohdan, jossa Jumala sanoo:
"TÃ¤nÃ¤Ã¤n teillÃ¤ on kaksi mahdollista reittiÃ¤.
MinÃ¤ kerron, kumpaa seuraatte."
YhtÃ¤Ã¤ltÃ¤ voi valita elÃ¤mÃ¤n ja hyvyyden.
Toisaalta voi valita kuoleman ja pahuuden.
Uskon todella kaiken nÃ¤kemÃ¤ni perusteella -
sekÃ¤ kaiken kuulemani ja lukemani perusteella,
ettÃ¤ tÃ¤mÃ¤ on vain tyyntÃ¤ myrskyn edellÃ¤.
NÃ¤en, ettÃ¤ meitÃ¤ viedÃ¤Ã¤n siihen suuntaan,
minkÃ¤ isÃ¤ Martin kuvaili.
En pidÃ¤ siitÃ¤, mitÃ¤ on meneillÃ¤Ã¤n.
Kaikkiaan ja kaikkialla -
nykyisessÃ¤ kansojen yhteisÃ¶ssÃ¤, joka on noin viisi miljardia henkeÃ¤,
ja pÃ¤Ã¤asiassa laillistetun abortin mutta myÃ¶s syntyvyydensÃ¤Ã¤nnÃ¶stelyn,
eutanasian, hyvÃ¤ksytyn lapsenmurhan, tahallaan sytytettyjen sisÃ¤llissotien,
kotoperÃ¤isen nÃ¤lÃ¤nhÃ¤dÃ¤n ja pakolaistulvien takia -
ihmiskunnan historiassa ei olla koskaan ennen -
monien elinehtoja tuhottu niin vÃ¤kivaltaisesti,
haaskattu niin armotta kuin meidÃ¤n aikanamme.
Kansojen yhteisÃ¶nÃ¤ erikoistumme nykyÃ¤Ã¤n massamurhiin.
Me kuulumme siihen yhteisÃ¶Ã¶n, pidimmepÃ¤ siitÃ¤ tai emme.
ElÃ¤mÃ¤n vastaisiako? Toki, sellaisia me olemme. Olemme elÃ¤mÃ¤n vastaisia.
EntÃ¤ veren tahrima syyllinen? SelvÃ¤hÃ¤n se.
Joka vuorokausi me teemme punaisesta verilammikosta leveÃ¤mmÃ¤n.
Niin teemme.
TÃ¤ssÃ¤ ei ole mitÃ¤Ã¤n maanalaista.
NÃ¤ette sen varmasti. Ilman uskoa ja hengellisyyttÃ¤ sitÃ¤ ei nÃ¤e.
Silloin jÃ¤Ã¤ kaikista yliluonnollisista ihmeistÃ¤ paitsi.
JÃ¤Ã¤ paitsi kÃ¤Ã¤nteisistÃ¤ epÃ¤luonnollisista ihmeistÃ¤.
Avatkaa silmÃ¤nne.
Kun Jumalan lÃ¶ytÃ¤Ã¤, sen nÃ¤kee.
Luciferin PR on ollut mitÃ¤ mahtavinta. HÃ¤ntÃ¤ ei ole olemassa.
HÃ¤n oli vastuussa toisesta maailmansodasta,
jossa me taistelimme, mutta sitÃ¤ ei koskaan saatu tietÃ¤Ã¤.
HÃ¤n sai sen nÃ¤yttÃ¤mÃ¤Ã¤n siltÃ¤, ettei hÃ¤ntÃ¤ ole.
Elokuva-alan otsikossa voisi lukea: "Paholainen tyrmÃ¤Ã¤ mafian."
SillÃ¤ 22 elokuvateatterissa USA:ssa ja Kanadassa vanha kassamenestys,
KummisetÃ¤, on jÃ¤Ã¤nyt saatanallisesta riivauksesta kertovan Manaajan jalkoihin.
Oli erÃ¤s hyvin hauska elokuva nimeltÃ¤Ã¤n Manaaja,
joka perustui William Blattyn kirjaan.
Se on tÃ¤ysin virheellinen, mitÃ¤ eksorkismiin tulee.
Se on valheellista manausta, koska siinÃ¤ manaus on yhdistelmÃ¤ -
Frankensteinia ja Draculaa hÃ¶ystettynÃ¤ vihreÃ¤llÃ¤ limalla,
hajoilevilla ikkunoilla ja lentelyllÃ¤.
Oikeasti kyse on paljon kauheammasta ja tappavammasta asiasta.
Kaikki, mitÃ¤ Manaajassa nÃ¤ytetÃ¤Ã¤n, voi todella tapahtua.
Mutta se voi tapahtua manaajan koko elÃ¤mÃ¤n aikana.
LITURGIAN PROFESSORI JA TEOLOGIAN DEKAANI
On lÃ¤hes ennenkuulumatonta, ettÃ¤ kaikki ilmenee -
yhdessÃ¤ ainoassa yksilÃ¶ssÃ¤ ja yhdessÃ¤ tapauksessa.
Elokuvat tapaavat tiivistÃ¤Ã¤ ilmiÃ¶itÃ¤.
ErÃ¤s manaaja kertoi nÃ¤hneensÃ¤ levitointia vain kerran -
koko 20-vuotisen uransa aikana.
Mutta hÃ¤n on nÃ¤hnyt sitÃ¤.
HÃ¤n nÃ¤ki lapsen leijuvan ympÃ¤ri lattiaa.
Kun olimme julkaisemassa Hostage To The Devil -kirjaa,
meillÃ¤ oli ongelmia, koska Tony oli hyvÃ¤ ystÃ¤vÃ¤ Peter Blattyn kanssa.
He vaativat, ettÃ¤ Malachi pyytÃ¤Ã¤ paavilta kirjeen,
jossa sanottaisiin, ettÃ¤ hÃ¤n on,
mitÃ¤ vÃ¤ittÃ¤Ã¤ olevansa ja ettÃ¤ manaus on sellaista kuin hÃ¤n vÃ¤ittÃ¤Ã¤.
Malachi saikin kirjeen Paavali VI:lta.
Kuultuaan tÃ¤stÃ¤ Peter Blatty hyppÃ¤si kattoon.
HÃ¤n vain...
Manaus oli hÃ¤nen juttunsa.
Sen lisÃ¤ksi, ettÃ¤ hÃ¤n ei kirjoittanut kirjalle mainostekstiÃ¤,
hÃ¤n kirjoitti siitÃ¤ arvion Los Angeles Timesiin.
Sen ensimmÃ¤inen virke oli:
"MinÃ¤ vihaan tÃ¤tÃ¤ kirjaa."
Kun kirjoitin kirjan vuonna 1975, kirjoitin sen vain yhdestÃ¤ syystÃ¤.
Kirjoitin sen, koska minusta aikalaiseni -
Amerikassa, Kanadassa, Australiassa ja Irlannissa -
olivat unohtaneet, mistÃ¤ siinÃ¤ oli kyse.
He eivÃ¤t tienneet, ettÃ¤ sitÃ¤ oli yhÃ¤ olemassa.
PÃ¤Ã¤tin, ettÃ¤ koska olin sillÃ¤ alalla,
hankkisin luvan kanssa puhtaaksikirjoitukset 5-10 manauksesta -
ja julkaisisin ne alkusanojen kanssa.
Luin Malachi Martinin kirjan varhaisessa vaiheessa.
Se teki minuun ehdottomasti vaikutuksen.
Kirja on hyvin dramaattinen kuvaus manauksesta.
SiitÃ¤ ei ole epÃ¤ilystÃ¤kÃ¤Ã¤n. TÃ¤ssÃ¤ meillÃ¤ oli katolinen pappi,
joka kirjoitti aiheesta, josta monet eivÃ¤t tienneet mitÃ¤Ã¤n.
MitÃ¤ ikinÃ¤ Hostage To The DevilistÃ¤ haluaakaan sanoa,
se on mukaansatempaavaa luettavaa, jopa nykyÃ¤Ã¤n.
Nimeni on John Zaffis. Olen rajatiedon tutkija ja demonologi.
Olen ollut alalla 42 vuoden ajan.
Olen tutkinut paljon erilaisia kummitusepÃ¤ilyjÃ¤ -
ja mahdollisia riivaustapauksia.
Vuosia sitten monet odottivat, ettÃ¤ saavat istua alas ja lukea kirjaa.
DEMONOLOGI
Hostage To The Devil on varmaan yksi ensimmÃ¤isistÃ¤ kirjoista,
joita luin tÃ¤ltÃ¤ saralta.
Sain viimeinkin tilaisuuden tavata hÃ¤net, kun hÃ¤n puhui pienessÃ¤ tilaisuudessa.
HÃ¤nellÃ¤ oli sama ilme, minkÃ¤ voi nÃ¤hdÃ¤ monilla hengellisillÃ¤ ihmisillÃ¤.
He yrittÃ¤vÃ¤t saada toisesta hyvÃ¤n kuvan.
On muistettava, ettÃ¤ kun tÃ¤llÃ¤ alalla alkaa toimia,
on tÃ¤rkeÃ¤Ã¤ voida olla turvassa -
ja varovainen sen suhteen, keiden kanssa on tekemisissÃ¤.
Ihmiset alkavat herkÃ¤sti jahdata voidakseen tuhota jonkun.
HÃ¤n oli yhÃ¤ useampien ja useampien myyttien syÃ¶ksykierteessÃ¤.
Hostage To The Devil oli selonteko -
hÃ¤nen yrityksistÃ¤Ã¤n hÃ¤Ã¤tÃ¤Ã¤ paholainen -
lukuisista ihmisistÃ¤, jotka olivat -
paholaisen riivaamia.
Kaiken kritiikin perusteella...
TÃ¤ynnÃ¤ virheitÃ¤, pursuaa soopaa
...hÃ¤nen selontekonsa ei oikein pÃ¤rjÃ¤nnyt.
Ilolla raportoin, ettÃ¤ joidenkin kohtien mauttomuus ja tÃ¶rkyisyys -
on vailla vertaa maan kirjallisuudessa.
Suoraan sanoen Malachi Martin ei erota demonia maassa makaavasta peikosta.
Kirja pÃ¤rjÃ¤si todella hyvin.
Ajan saatossa se myi enemmÃ¤n kuin Manaaja.
SitÃ¤ painetaan ja myydÃ¤Ã¤n yhÃ¤. SitÃ¤ on myyty jo yli miljoona kappaletta.
HÃ¤nen romanttiseen luonteeseensa vetosi romanttisen tarinan kertominen.
HÃ¤n onnistui siinÃ¤ oikein hyvin.
HÃ¤n myi jokusen kirjan. Useamman kuin jokusen.
YhtÃ¤Ã¤ltÃ¤ voisi sanoa, ettÃ¤ hÃ¤ntÃ¤ kiinnosti aina -
kaikkein sensaatiomaisin tarina, jonka hÃ¤n vain saattoi keksiÃ¤.
Toisaalta taas jotkut uskovat, ettÃ¤ Malachi Martin itse -
oli jossain mÃ¤Ã¤rin paholaisen riivaama.
Se, ettÃ¤ hÃ¤n heitti itsensÃ¤ rooliin, jossa hÃ¤n voisi hÃ¤Ã¤tÃ¤Ã¤ paholaisia,
oli todella hieno temppu.
-Oletteko ollut riivattu? -Luojan kiitos, en.
Joidenkin kriitikoiden mukaan olit, kun kirjoitit tÃ¤tÃ¤ kirjaa.
Herra minut parantakoon, jos olen riivattu.
En usko, ettÃ¤ olette ollut.
Ihmisten on ymmÃ¤rrettÃ¤vÃ¤ erÃ¤s asia. HÃ¤n oli uranuurtaja.
HÃ¤n astui julkisuuteen.
HÃ¤n alkoi esiintyÃ¤ televisiossa ja radiossa,
missÃ¤ hÃ¤n puhui tÃ¤stÃ¤ aiheesta.
Demonologiasta. Riivauksesta.
NÃ¤mÃ¤ asiat ovat olemassa ja niitÃ¤ tapahtuu.
HÃ¤net periaatteessa ristiinnaulittiin kulisseissa.
Kirkko ja ihmiset tekivÃ¤t hÃ¤nestÃ¤ pilaa.
"VÃ¤Ã¤ristely, valheet ja mielikuvitus ovat menneet sekaisin -
selittÃ¤essÃ¤Ã¤n ja puolustaessaan yhtÃ¤ tiettyÃ¤ teesiÃ¤."
TiedÃ¤tkÃ¶, mitÃ¤ Ben Jonson sanoi,
kun joku sanoi jotain samansuuntaista hÃ¤nen tyÃ¶stÃ¤Ã¤n?
"Kun herrasmies heittÃ¤Ã¤ kuraa niskaani, tiedÃ¤n, ettei hÃ¤nellÃ¤ ole muuta heittÃ¤Ã¤."
En vastaa kritiikkiin.
Kriitikoiden puheet eivÃ¤t kiinnosta minua. Uskon, ettÃ¤ isÃ¤ Martin oli samaa mieltÃ¤.
MeitÃ¤ kiinnostaa enemmÃ¤n Jumalan miellyttÃ¤minen -
kuin muiden ihmisten miellyttÃ¤minen.
Jos mainitsee Jumalan tai Jeesuksen, saa kuulla buuauksia.
Jumala halutaan poistaa lippuvalasta.
Ja kymmenen kÃ¤skyÃ¤ ja kaikki tÃ¤mÃ¤...
Hassua kyllÃ¤, rahassamme lukee "Jumalaan me luotamme".
Kukaan ei kuitenkaan ole luopumassa siitÃ¤.
Jos ei usko Jumalaan ja haluaa poistaa kaiken sen,
kasaa sitten jokainen lanttisi ja anna ne pois.
Nyt heti. Turha odottaa.
Anna ne pois, sillÃ¤ Jumalan nimi lukee rahassa.
Se on tekopyhyyttÃ¤. Paras olla sanojensa mittainen.
LÃ„HETYS KÃ„YNNISSÃ„
En koskaan tavannut hÃ¤ntÃ¤, mutta haastattelin hÃ¤ntÃ¤ -
monen radiotunnin ajan.
RADIOÃ„Ã„NI JA KIRJAILIJA
Olin hyvin onnekas. MeistÃ¤ tuli hyvÃ¤t ystÃ¤vÃ¤t.
En usko, ettÃ¤ Malachia voi kuunnella ilman,
ettÃ¤ hÃ¤nestÃ¤ muodostaa vahvan mielipiteen suuntaan tai toiseen.
Olen saanut monta... En montaa, muutaman hyvin vihaisen faksin.
Olen varma, ettÃ¤ olet.
"Art, miten kehtaat altistaa yleisÃ¶si tÃ¤lle vanhanaikaiselle,
Jumalalla ja helvetin tulikivillÃ¤ pelottelevalle...?"
Ihmiset ovat vihaisia.
Niin ovat. TiedÃ¤n, ettÃ¤ he ovat vihaisia.
Kuten tapaan sanoa, uskon, ettÃ¤ hyvin, hyvin vihaisten kohdalla -
ongelma on se, ettÃ¤ tÃ¤mÃ¤ hÃ¤iritsee heidÃ¤n elÃ¤mÃ¤ntapaansa.
TÃ¤mÃ¤ ilmaisee heikkoutta.
TÃ¤mÃ¤ kertoo totuuden heidÃ¤n elÃ¤mÃ¤ntavastaan.
He eivÃ¤t halua tulla muistutetuiksi siitÃ¤.
HÃ¤n toteutti sen oikein hyvin.
HÃ¤n tienasi kirjoillaan paljon rahaa -
ja hÃ¤n esiintyi usein radiossa ja televisiossa.
Mutta mitÃ¤ siitÃ¤ jÃ¤i kÃ¤teen?
Valtava pettymys heille, jotka viimein nÃ¤kivÃ¤t hÃ¤nen lÃ¤vitseen.
IsÃ¤ Martin, mihin voin kirjoittaa teille?
Seuraavaan osoitteeseen.
217 East 66th Street, New York, New York.
HÃ¤n kertoi henkilÃ¶kohtaisia tietojaan, koska hÃ¤n halusi auttaa muita.
Oliko se minusta hyvÃ¤ ajatus? Ei.
Varoitin hÃ¤ntÃ¤ hyvin varovasti siitÃ¤, ettei tÃ¤mÃ¤ ehkÃ¤ ole kovin hyvÃ¤ ajatus.
Tein sen pÃ¤ivittÃ¤in saamieni tuhansien sÃ¤hkÃ¶postien takia.
Tiesin, mikÃ¤ hÃ¤ntÃ¤ odotti.
Puhelin soi tauotta, ja minÃ¤ ihmettelin, miksei vastaaja ota viestejÃ¤.
Ja siinÃ¤ luki: 99.
Aloin kuunnella viestejÃ¤, ja tietenkin kaikki soittajat -
luulivat olevansa riivattuja ja halusivat puhua hÃ¤nelle.
Soitin Malachille ja kysyin, mitÃ¤ oli tapahtunut.
HÃ¤n pyysi anteeksi ja sanoi:
"En halunnut antaa omaa numeroani, joten annoin sinun. En tee niin enÃ¤Ã¤."
En usko, ettÃ¤ olen koskaan tavannut niin karismaattista henkilÃ¶Ã¤.
HÃ¤n veti puoleensa. Hyvin hurmaava.
Hyvin Ã¤lykÃ¤s.
HÃ¤n tunsi monia aiheita, niin maallisia kuin hengellisiÃ¤kin.
Kuulin myÃ¶s toiselta puolelta, sillÃ¤ kuulin parista henkilÃ¶stÃ¤,
jotka olivat murheen murtamia,
koska hÃ¤n oli pÃ¤Ã¤ttÃ¤nyt heidÃ¤n ihmissuhteensa.
TiedÃ¤n, miten paljon se oli satuttanut muita.
Sitten aloin tietysti pelÃ¤tÃ¤, ettÃ¤ niin kÃ¤visi minulle.
En tiedÃ¤, mitÃ¤ muuta sanoa, mutta totta se on.
IhmisistÃ¤ on varmaan tullut liian omistushaluisia.
YmmÃ¤rrÃ¤n miksi. HÃ¤n oli todella kiehtova.
HÃ¤n oli hurmaava kaveri, joka kertoi nokkelia tarinoita.
Jotkut niistÃ¤ olivat jopa hieman hÃ¤vyttÃ¶miÃ¤.
Koska hÃ¤n oli niin erikoinen, yleensÃ¤ me ruokapÃ¶ytiemme Ã¤Ã¤ressÃ¤ -
annoimme hÃ¤nen sanoa mitÃ¤ vain todeten, ettÃ¤ "sellainen Malachi vain on".
Valitettavasti, koska miehet ovat miehiÃ¤ ja Malachi Martin oli mies,
hÃ¤n sanojensa mukaan "rakastui" vaimooni.
NiinpÃ¤ he aloittivat suhteen.
En halunnut ajatella, ettÃ¤ hÃ¤nellÃ¤ oli suhde vaimoni kanssa.
Siksi pitkÃ¤n aikaa kielsin asian.
HÃ¤n oli pelkkÃ¤ valehtelija, roisto ja huijari.
Olen iloinen, ettÃ¤ minut tuomitsee herramme Jeesus,
koska en halua tulla ihmisen tuomitsemaksi.
Kuka tahansa kunnon ihminen tuomitsisi minut helvettiin, koska olen sika.
Olen ollut sitÃ¤ koko ikÃ¤ni.
Tunnen itseni paremmin kuin kukaan. TiedÃ¤n, etten ansaitse mitÃ¤Ã¤n.
En koskaan nÃ¤hnyt mitÃ¤Ã¤n egoa. Ajoin hÃ¤nen kanssaan -
ja sanoin hÃ¤nelle: "IsÃ¤, haluan saavuttaa pyhyytesi."
HÃ¤n sanoi minulle:
"Jumalan silmissÃ¤ olen kurja sika."
Ajoin melkein kolarin, koska mietin, ettÃ¤ jos hÃ¤n on sika, minulla ei ole toivoa.
En ole edes...
En varmasti pÃ¤Ã¤se taivaaseen. TiedÃ¤n sen varmuudella.
HÃ¤n on soturi. HÃ¤n oli Jumalan soturi ja on sitÃ¤ yhÃ¤.
Aloitin 1984, kun valmistuin katolisesta yliopistosta,
missÃ¤ opiskelin Neuvostoliiton tutkimusta, hassua kyllÃ¤.
SieltÃ¤ menin tÃ¶ihin USA:n hallitukselle.
KESKUSTIEDUSTELUPALVELU CIA
Menin CIA:han.
Olin siellÃ¤ vuoteen 1997 asti.
Iso osa tyÃ¶stÃ¤ni oli erittÃ¤in salaista, joten en voi puhua siitÃ¤ paljoakaan.
Outoa, mutten ole ollut tÃ¤Ã¤llÃ¤ vuosiin.
Minulla on nyt joitain samoja tuntemuksia kuin silloin.
Hyvin sekavia tunteita.
Tunnen pelkoa.
Minusta tuntui aina siltÃ¤, ettÃ¤ voin suojella hÃ¤ntÃ¤ vain tietyn verran.
Jonkin ajan kuluttua tajusin,
ettÃ¤ siihen, mitÃ¤ hÃ¤nellÃ¤ oli vastassaan, ei tehoaisi hallituksen virkamerkki -
tai minkÃ¤Ã¤nlainen ase.
Hallitus voi kouluttaa tekemÃ¤Ã¤n kaikenlaista.
He eivÃ¤t kouluta sen varalta, mitÃ¤ on nÃ¤kymÃ¤ttÃ¶mÃ¤ssÃ¤ maailmassa.
HÃ¤n puhui aina NYPD:n osallisuudesta manauksissa hyvin epÃ¤suorasti,
koska hÃ¤n ei voinut ottaa sitÃ¤ riskiÃ¤,
ettÃ¤ joku hÃ¶lÃ¶suu juoksisi lehdistÃ¶n puheille -
ja vÃ¤ittÃ¤isi, ettÃ¤ New Yorkin poliisi auttaa karkottamaan demoneita ihmisistÃ¤.
NiinpÃ¤ hÃ¤nen yhteistyÃ¶nsÃ¤ New Yorkin poliisin kanssa -
oli varmaan enemmÃ¤nkin sellaista -
kuin hÃ¤nen toimintansa Ralph Sarchien kanssa.
NYPD:n virallisiin toimintatapoihin ei ikinÃ¤ kuulunut manaajan kutsuminen.
Kaikki nÃ¤mÃ¤ ovat muistiinpanojani. TÃ¤stÃ¤ tÃ¤ssÃ¤ on kyse.
Joskus se on vaikeaa, mutta joskus sen vain tietÃ¤Ã¤ siitÃ¤,
miten kyseinen henkilÃ¶ kÃ¤yttÃ¤ytyy.
TietÃ¤Ã¤, etteivÃ¤t he ole mielisairaita, vaan kyse on jostain muusta.
HyvÃ¤ manaaja ja hyvÃ¤ tutkija selvittÃ¤Ã¤ asian kyllÃ¤.
Se voi viedÃ¤ aikaa, mutta se on mahdollista.
Manaajan on oltava pappi ja hÃ¤nellÃ¤ on oltava piispan lupa.
Tunnen piispoja, ja olemme kertoneet heille,
ettÃ¤ joku John tai Mary tÃ¤Ã¤llÃ¤ lÃ¤histÃ¶llÃ¤ -
tarvitsee manaajaa, teidÃ¤n kunnianarvoisuutenne.
Paljon siitÃ¤ jÃ¤Ã¤ manaajan harteille, koska tietyn hetken koittaessa -
minun on kysyttÃ¤vÃ¤ riivatulta: "Kuka sinÃ¤ olet?"
Manaaja ei koskaan vastaa riivatun kysymyksiin.
On oltava jÃ¤rkkymÃ¤tÃ¶n ja selvitettÃ¤vÃ¤ kaikkien niiden nimet.
Rumat nimet. Pahat, hÃ¤ijyt nimet.
Kun se on tehty, ne on selÃ¤tetty.
Koska sitten ne tottelevat sitÃ¤ nimeÃ¤. Ne puolustavat nimeÃ¤Ã¤n.
Sitten on selvitettÃ¤vÃ¤, kuka ne lÃ¤hetti,
miten ja milloin ne saapuivat, mikÃ¤ niiden erikoisuus on, mitÃ¤ ne tekevÃ¤t?
Se on kuin koira, joka yrittÃ¤Ã¤ paeta. SitÃ¤ on jahdattava.
Se puree kÃ¤teen kuolettavasti, jos ei ole varovainen.
HÃ¤mmÃ¤styttÃ¤vÃ¤Ã¤, miten heikkoja ihmiset ovat -
yliluonnollisen kohtaamisen suhteen.
Koska yliluonnollisen astuessa esiin,
olen nÃ¤hnyt vahvojen miesten murtuvan kyyneliin.
Se on yksinkertaisesti vain liikaa. Se on pelottavaa.
Jos he yrittÃ¤vÃ¤t vastata paholaisen Ã¤lyyn omalla Ã¤lyllÃ¤Ã¤n,
he joutuvat vangeiksi.
Malachi Martinilla oli hyvin syvÃ¤ suhde -
tohtori Coomaraswamyyn henkilÃ¶kohtaisella ja hengellisellÃ¤ tasolla.
HÃ¤n tiesi, ettÃ¤ tohtori Coomaraswamy ei ikinÃ¤ pettÃ¤isi hÃ¤ntÃ¤,
joten kun Rama Coomaraswamy soitti hÃ¤nelle -
ja pyysi hÃ¤net tapaamaan pikkutyttÃ¶Ã¤,
Malachi ei epÃ¤rÃ¶inyt.
Varsinkaan, koska kyseessÃ¤ oli lapsi.
Niin nuori lapsi ei voi valita pahuutta tÃ¤ysin vapaasta tahdostaan.
Se on mahdotonta.
Ajattele pientÃ¤ lasta. HÃ¤n ei voi tehdÃ¤ sellaista valintaa.
Se muuten on toinen syy,
miksi sellainen lapsi ei voi tulla tÃ¤ysin riivatuksi.
Malachi sanoisi, ettÃ¤ voidakseen tulla tÃ¤ysin riivatuksi -
on sen tapahduttava tÃ¤ysin vapaasta tahdosta.
HÃ¤n ei etsinyt seikkailua. HÃ¤n tiesi vaarat ja uhat.
HÃ¤n ei ollut fyysisesti sopivassa kunnossa sitÃ¤ manausta varten.
EhkÃ¤ hÃ¤nellÃ¤ ei ollut henkisestikÃ¤Ã¤n tarpeellista suojaa.
HÃ¤n asetti itsensÃ¤ alttiiksi.
HÃ¤n saattoi itsensÃ¤ vaaraan, koska kyseessÃ¤ oli pikkutyttÃ¶,
eikÃ¤ perhe kokenut, ettÃ¤ heillÃ¤ oli muita vaihtoehtoja.
EnsimmÃ¤inen tuntemukseni oli pelko.
Pelko vain yltyi. En osaa sanoa miksi.
Kuten sanoin,
tiesin olevani armon tilassa, kuten katolinen kirkko asian ilmaisee.
Minulla ei ollut mitÃ¤Ã¤n murehdittavaa.
Mutta silti...
Olemme varmasti olleet kaikki sellaisissa tilanteissa,
kun tuntee kalvavaa levottomuutta. Se vain yltyi.
Se vain yltyi ja yltyi.
Se on valtaa yli tahdonvoiman. Ei sitÃ¤ vain herÃ¤Ã¤ -
ja huomaa, ettÃ¤ "jukra, olen riivattu".
KyseessÃ¤ on aina hidas prosessi, johon itse suostuu.
Jos avaa sydÃ¤mensÃ¤ Saatanalle, hÃ¤n hyvÃ¤ksyy kutsun.
HÃ¤n ei kieltÃ¤ydy siitÃ¤.
Jos joku pÃ¤Ã¤stÃ¤Ã¤ hÃ¤net sisÃ¤Ã¤n, hÃ¤n tarttuu tilaisuuteen.
RAAMATTU
Pyysin opetuslapsiasi karkottamaan sen, mutta eivÃ¤t he pystyneet.
Silloin Jeesus sanoi:
"Voi tÃ¤tÃ¤ epÃ¤uskoista sukupolvea! Kuinka kauan minun on oltava keskuudessanne -
ja kestettÃ¤vÃ¤ teitÃ¤? Tuo poikasi tÃ¤nne."
He veivÃ¤t pojan Jeesukselle, ja kun henki nÃ¤ki sen,
se kouristi poikaa vÃ¤littÃ¶mÃ¤sti.
Poika kaatui maahan ja kieri siinÃ¤ suu vaahdoten.
Jeesus kysyi pojan isÃ¤ltÃ¤, kauanko pojalla on ollut vaiva.
IsÃ¤ sanoi, ettÃ¤ lapsesta asti.
SeitsemÃ¤ntoista vuotta.
SeitsemÃ¤ntoista vuotta, ja tÃ¤llÃ¤ hetkellÃ¤ tuntuu siltÃ¤ kuin se olisi ollut eilen.
PerillÃ¤ ollaan.
Outoa, mutta rintaani puristaa, kun lÃ¤hestymme taloa.
TiedÃ¤n, ettÃ¤ siihen sekoittuu paljon surua.
Hyvin todellisella, inhimillisellÃ¤ tasolla puhumme miehestÃ¤,
jonka tunsin vuosien ajan. Noin 11 tai 12.
HÃ¤n oli kuin perhettÃ¤ minulle.
Nyt lÃ¤hestyn paikkaa, missÃ¤ hÃ¤n kohtasi kasvotusten -
jotain sellaista, mitÃ¤ kukaan meistÃ¤ ei ole kohdannut -
ja joka lopulta on vastuussa hÃ¤nen kuolemastaan.
Tunnen surua.
Huolta.
Pelkoa.
SekÃ¤ vihaa sen takia, mitÃ¤ hÃ¤nelle tapahtui.
Se riisti minulta parhaan ystÃ¤vÃ¤ni.
HÃ¤n oli paras ystÃ¤vÃ¤ni.
Jessus.
Hassua, mutta luulin, ettÃ¤ olisin rauhallisempi.
SydÃ¤meni hakkaa kuin joku hiton rumpu.
Ajoimme pihaan.
HeidÃ¤n autonsa oli tuossa. Se oli Ford Explorer.
Ajoimme parkkiin, ja minÃ¤ sanoin Malachille...
"Ovatko nuo he?" He pyÃ¶rivÃ¤t ympÃ¤rillÃ¤. Sanoin: "HeidÃ¤n ei pitÃ¤nyt olla tÃ¤Ã¤llÃ¤."
HÃ¤n ei sanonut mitÃ¤Ã¤n. Silloin tiesin hÃ¤nen ilmeestÃ¤Ã¤n...
SiinÃ¤ he olivat.
Se on poissa.
Voitko istua tuolille hetkeksi?
-Miksi? -Koska haluan tarkentaa.
Olin ryhmÃ¤ssÃ¤, joka tutki kummitustaloja.
Kaikilla oli erityisalue. Joukossamme oli lÃ¤Ã¤kÃ¤ri, hoitaja, psykologi.
MinÃ¤ olin enemmÃ¤nkin kuvaaja.
Otin valokuvia ja kuvasin videota. Autoin sitomaan riivattuja.
ABC:n tuottaja lÃ¶ysi nettisivumme.
Sivuillamme oli juttu mahdollisesta riivaustapauksesta, jota tutkimme.
He kysyivÃ¤t, haluaisimmeko erikoislÃ¤hetyksen.
Vastasimme, ettÃ¤ totta kai halusimme.
TÃ¤stÃ¤ on noin 20-25 vuotta aikaa, eikÃ¤ TV:ssÃ¤ nÃ¤ytetty mitÃ¤Ã¤n.
TÃ¤mÃ¤ oli kaikki ennen rajatiedon tutkijoita.
Olimme uskoakseni tienraivaajia, mutta jopa tehdessÃ¤mme tutkimuksia -
ja arvioidessamme ihmisiÃ¤ -
minulla ei ollut ketÃ¤Ã¤n mallina siitÃ¤, miten se tehdÃ¤Ã¤n.
Ei ollut mitÃ¤Ã¤n tietokirjaa, jonka saattoi vain avata ja opiskella.
MinÃ¤ vain opin matkan varrella,
eri juttujen, perheiden ja mukana olleiden ihmisten myÃ¶tÃ¤.
Tietyt henkilÃ¶t ryhmÃ¤ssÃ¤mme uskoivat,
ettÃ¤ kaikki saamamme tapaukset olivat riivaustapauksia.
MinÃ¤ en ajatellut niin.
HenkilÃ¶kohtainen ja ammatillinen mielipiteeni silloin oli -
sulkea pois iso osa tapauksista.
MitÃ¤ sellaisten juttujen suhteelliseen mÃ¤Ã¤rÃ¤Ã¤n tulee, niin ehkÃ¤ -
noin kaksi kolmannesta suljin pois.
TÃ¤mÃ¤ oli ensimmÃ¤inen manaus, jossa olimme mukana.
Menimme heidÃ¤n kotiinsa. SitÃ¤ ei tehty kirkossa.
Emme tienneet, mitÃ¤ tapahtuisi.
TyttÃ¶ ei uskonut olevansa riivattu. MekÃ¤Ã¤n emme olleet varmoja.
HÃ¤n sanoi, ettei uskonut reagoivansa manaukseen.
SinÃ¤ aamuna huoneessa oli hyvin vihainen tunnelma ja hyvin kylmÃ¤.
LÃ¤mpÃ¶tila huoneessa laski monta kertaa.
Se nousi ja laski kaiken aikaa.
Heti, kun pappi alkoi luetella pyhimysten litaniaansa,
tyttÃ¶ alkoi liikkua tuolillaan ja huutaa.
HÃ¤n mursi kahleensa ja vain nousi ylÃ¶s.
HÃ¤n rikkoi kaikki kahleet ja kulki kohti pappia.
HÃ¤n yritti repiÃ¤ omat silmÃ¤nsÃ¤ pÃ¤Ã¤stÃ¤Ã¤n.
Yritin pidellÃ¤ hÃ¤nen kÃ¤siÃ¤Ã¤n ja estÃ¤Ã¤ hÃ¤ntÃ¤, ja hÃ¤n puri minua.
Astuimme autosta samaan aikaan. Kiersin hÃ¤nen puolelleen ja hÃ¤n sanoi:
"Hoidetaan esittelyt alta pois, sitten voit lÃ¤hteÃ¤."
KÃ¤velimme heidÃ¤n luokseen.
EsittÃ¤ydyimme.
Sitten se pieni lapsi vain kÃ¤veli Malachin luo tÃ¤hÃ¤n.
TyttÃ¶ katsoi hÃ¤ntÃ¤ ja sanoi sitten:
"Olet isÃ¤ Malachi ja luulet voivasi auttaa hÃ¤ntÃ¤."
SiinÃ¤ vaiheessa tiesin, ettÃ¤ vastassani oli jotain,
mihin minua ei oltu koulutettu.
Malachi vain kÃ¤yttÃ¤ytyi kuin tyttÃ¶ olisi tÃ¤ysin normaali.
Jokin oli pielessÃ¤.
En ollut varma riivauksesta, mutta jokin oli pielessÃ¤.
KyseessÃ¤ oli neljÃ¤vuotias lapsi. HÃ¤n oli viattomuuden perikuva.
Ei ollut mitÃ¤Ã¤n syytÃ¤, miksi tyttÃ¶ oli tÃ¤llÃ¤ tavoin piinattu.
Malachi vain katsoi minua tietyllÃ¤ tavalla.
Kuin sanoakseen: "Olemme nyt minun tontillani.
Sinun ei tarvitse eikÃ¤ pitÃ¤isi olla tÃ¤Ã¤llÃ¤."
Se ei ollut lainkaan minun paikkani.
Yksi tuntomerkki, jonka avulla nÃ¤kee, onko henkilÃ¶ riivattu,
on yksi merkeistÃ¤. MerkkejÃ¤ tÃ¤ytyy olla neljÃ¤.
EpÃ¤normaalin suuret voimat.
Muinaiskielten tuntemus.
Pyhien asioiden pelko.
SekÃ¤ tieto salaisista tai hyvin kaukaisista asioista.
Kolme ensimmÃ¤istÃ¤ voi uskoakseni luoda itse.
Voin teeskennellÃ¤ suuria voimia.
Voin alkaa puhua latinaa tai kreikkaa, koska muistan kieliÃ¤ koulusta.
Voin esittÃ¤Ã¤ pelkÃ¤Ã¤vÃ¤ni krusifiksia. Sen voin teeskennellÃ¤.
MitÃ¤ en voi luoda itse tai teeskennellÃ¤ -
on tieto joistain sinun elÃ¤mÃ¤ssÃ¤si tapahtuneita asioita,
joita minun on tÃ¤ysin mahdotonta tietÃ¤Ã¤.
SitÃ¤ alkaa aina jÃ¤rkeillÃ¤. "EhkÃ¤ hÃ¤n kuuli, kun puhuimme.
EhkÃ¤ hÃ¤n kuuli jonkin keskustelumme.
Tai ehkÃ¤ hÃ¤nen Ã¤itinsÃ¤ tiesi meistÃ¤ jotain,
minkÃ¤ hÃ¤n vahingossa mÃ¶lÃ¤ytti.
EhkÃ¤ hÃ¤n luki jotain meistÃ¤ netistÃ¤."
Asioihin haluaa suhtautua tuollaisella maalaisjÃ¤rjellÃ¤.
Joskus silti tietÃ¤Ã¤, etteivÃ¤t he ole mitenkÃ¤Ã¤n voineet tietÃ¤Ã¤ kyseistÃ¤ asiaa.
PerheissÃ¤mme on hyvin henkilÃ¶kohtaisia asioita -
ja tapahtumia, joita on sattunut vaikka sinÃ¤ aamuna.
Se ei ole mitenkÃ¤Ã¤n mahdollista.
Asia, josta en puhunut edes kollegoitteni kanssa.
Miten hÃ¤n voi tietÃ¤Ã¤ sen?
SitÃ¤ ei voi selittÃ¤Ã¤.
Yksi asia, mikÃ¤ on vakuuttanut minut siitÃ¤,
ettÃ¤ joissain harvoissa tapauksissa on jotain,
mikÃ¤ ulottuu taikauskoa tai vilkasta mielikuvitusta kauemmas,
oli se, ettÃ¤ saatoin haastatella ihmisiÃ¤,
jotka eivÃ¤t olleet katolisia pappeja vaan skeptikkoja ja tieteilijÃ¶itÃ¤,
joilla itsellÃ¤Ã¤n oli nÃ¤itÃ¤ kokemuksia, eivÃ¤tkÃ¤ he voineet selittÃ¤Ã¤ niitÃ¤.
Ja ne sopivat yhteen sen kanssa, mitÃ¤ manaajat sanoivat itse nÃ¤hneensÃ¤.
Riivauksen todellinen kauhu ja piina -
on paholaisen lÃ¤snÃ¤olo.
Kun aloitamme manausta,
tiedÃ¤mme 20 minuutin sisÃ¤llÃ¤, onko tapaus aito vai ei.
YhtÃ¤kkiÃ¤ siitÃ¤ tulee ilmeistÃ¤.
Miten ilmeistÃ¤?
Kuin nÃ¤kymÃ¤tÃ¶n elÃ¤in raatelisi kynsillÃ¤, joita ei voi paeta.
On fyysisiÃ¤ ilmentymiÃ¤, kuten lÃ¤mpÃ¶tilanvaihtelut,
hajut, tuoksut, lentelevÃ¤t esineet -
sekÃ¤ riivatun henkilÃ¶n toisinaan kÃ¤yttÃ¤mÃ¤ vÃ¤kivalta.
HeitÃ¤ on pideltÃ¤vÃ¤ aloillaan. Siksi on oltava pelottomia avustajia.
Koska moni alkaa pelÃ¤tÃ¤ saavuttuaan ensimmÃ¤iseen manaukseensa.
Se on mitÃ¤ epÃ¤terveellisin,
tÃ¶rkyisin ja epÃ¤mukavin tilanne, mihin voi osallistua,
mutta se on tehtÃ¤vÃ¤ pelastaaksemme heidÃ¤t.
Manaaja apureineen ja riivattu henkilÃ¶ -
olemme jonkin sellaisen seurassa, mikÃ¤ vihaa meitÃ¤ -
tavalla jolla ei ole koskaan ennen tuntenut olevansa vihattu.
Kun menee sensaatiota pidemmÃ¤lle,
kuten minÃ¤ seuratessani manauksia,
yksi erittÃ¤in huomattava asia on se, ettÃ¤ nÃ¤mÃ¤ ihmiset todella kÃ¤rsivÃ¤t.
Humaanilla tasolla -
heitÃ¤ haluaa vain auttaa parantumaan.
MeitÃ¤ koetellaan usein, tietenkin. Se aamu ei ollut yhtÃ¤Ã¤n erilainen.
Se manaus jatkui uskoakseni tuntikausia.
Sen jÃ¤lkeen huoneessa tapahtui valtava muutos.
Se oli todella kaunista.
Sanat eivÃ¤t kykene kuvaamaan sitÃ¤ muutosta.
Aluksi olimme enemmÃ¤n innoissamme siitÃ¤, ettÃ¤ pÃ¤Ã¤sisimme televisioon.
PAHOLAISTYTTÃ– MANATAAN TV:SSÃ„!
Kun ohjelma esitettiin, nÃ¤imme sen vaikutuksen -
ja kuinka monilla ympÃ¤ri maata oli hÃ¤tÃ¤.
He sanoivat, etteivÃ¤t lÃ¶ydÃ¤ apua alueellaan.
Kyse on oikeista, kÃ¤rsivistÃ¤ ihmisistÃ¤, jotka haluavat apua.
He ansaitsevat rauhan.
He anovat rauhaa, jonka vain Kristus voi antaa,
kun he ovat noin huonossa tilanteessa.
Tulin hakemaan hÃ¤ntÃ¤ kahden tunnin kuluttua.
Silloin oli kaunis kesÃ¤pÃ¤ivÃ¤.
Ajoin pihatietÃ¤ JeepillÃ¤ni.
Muistan heidÃ¤n Ford Explorerinsa.
Auto oli vaaleanruskea. Se oli pysÃ¤kÃ¶ity tÃ¤hÃ¤n.
Se oli kulmittain ja osoitti melkein tuota taloa kohti.
Kaikki olivat jo ulkona valmiina hyvÃ¤stelemÃ¤Ã¤n toisensa.
NÃ¤in heidÃ¤n tulevan ulos talosta tuolta takaa.
MinÃ¤ pysÃ¤kÃ¶in tuohon.
Nousin autosta ja nÃ¤in Malachin puhuvan ensin vanhemmille.
Sitten vanhemmat nousivat autoon ja auttoivat lapsen takapenkille.
Ã„iti oli avannut ikkunan.
Kun Malachi oli hyvÃ¤stellyt vanhemmat,
hÃ¤n kÃ¤veli auton luo hyvÃ¤stellÃ¤kseen lapsen.
Muistan, kuinka ikkuna avautui juuri kun hÃ¤n kÃ¤veli sen luo.
Muistan tytÃ¶n kasvot ikkunan kehystÃ¤minÃ¤.
TyttÃ¶ lÃ¤hetti Malachille lentosuukon.
Se oli kuvottavaa ja rietasta.
Kuin jokin olisi hÃ¤pÃ¤issyt viattomuuden sillÃ¤ hetkellÃ¤.
Suukko oli samanlainen kuin minkÃ¤ huora lÃ¤hettÃ¤isi asiakkaalleen,
joka maksoi juuri 100 taalaa. SitÃ¤ se oli.
Malachi oli tÃ¤ysin ymmÃ¤llÃ¤Ã¤n.
On hyvin harvinaista,
ettÃ¤ nelivuotiaalla on siinÃ¤ iÃ¤ssÃ¤ mielisairaus.
En tiedÃ¤ tapauksen yksityiskohtia,
mutta jos hÃ¤n kÃ¤yttÃ¤ytyi seksuaalisesti nelivuotiaana,
se voi olla seksuaalisen hyvÃ¤ksikÃ¤ytÃ¶n myÃ¶tÃ¤ opittua kÃ¤ytÃ¶stÃ¤.
Kuten sanoin, nelivuotiaan kohdalla on hyvin harvinaista,
ettÃ¤ sen voi selittÃ¤Ã¤ mielisairautena tai pÃ¤ihteiden vÃ¤Ã¤rinkÃ¤yttÃ¶nÃ¤,
huumeiden aiheuttamana psykoosina, skitsofreniana tai vastaavana.
Skeptikoille sanoisin, ettÃ¤ sinÃ¤ pÃ¤ivÃ¤nÃ¤ tapaamani ihmiset -
vaikuttivat kaikin tavoin tÃ¤ysin tavalliselta amerikkalaisperheeltÃ¤.
MikÃ¤Ã¤n ei viitannut mihinkÃ¤Ã¤n sellaiseen.
Talon sisÃ¤llÃ¤ puhuttiin jotain, mikÃ¤ vakuutti -
kokeneen roomalaiskatolisen kirkon manaajan -
ja tohtori Rama Coomaraswamyn, oikean psykiatrin,
siitÃ¤, ettÃ¤ tyttÃ¶Ã¤ piinasi jokin, mikÃ¤ ei ollut tÃ¤stÃ¤ maailmasta,
eikÃ¤ sitÃ¤ voisi selittÃ¤Ã¤ modernin lÃ¤Ã¤ketieteen keinoin.
Aloimme lÃ¤hteÃ¤, ja minÃ¤ kysyin, oliko tapaus aito.
"Uskotko, ettÃ¤ se on aito riivaustapaus, Mal?"
HÃ¤n sanoi, ettei siitÃ¤ ole epÃ¤ilystÃ¤kÃ¤Ã¤n, mutta tÃ¤stÃ¤ tulisi vaikea tapaus.
Kysyin, oliko se "hampaat irvessÃ¤" -homma. HÃ¤n vastasi myÃ¶ntÃ¤vÃ¤sti.
Sitten hÃ¤n vain nyÃ¶kkÃ¤si ja oli hiljaa, kun ajoimme pois.
Voisi kuvitella, ettÃ¤ riivattu henkilÃ¶ on tilanteen panttivanki.
NÃ¤in ei ole, vaan vanki on manauksen toimittava pappi.
Malachille oli tehty useita sydÃ¤nleikkauksia.
HÃ¤n yritti aina vaikuttaa vahvalta.
TÃ¤llaiset jutut, kuten manaus, vaativat kuitenkin veronsa.
Kun tajuaa, ettÃ¤ kyse on todellisesta asiasta,
tajuaa, ettÃ¤ siitÃ¤ on maksettava hintansa.
Jokainen manaus otti palan pois hÃ¤nen elÃ¤mÃ¤stÃ¤Ã¤n.
Malachi ei koskaan miettinyt omaa terveydentilaansa.
Se oli suuri huolenaihe hÃ¤nen lÃ¤heisilleen.
LÃ¤Ã¤kÃ¤ri kehotti hÃ¤ntÃ¤ rauhoittumaan ja vÃ¤hentÃ¤mÃ¤Ã¤n paljon tÃ¶itÃ¤Ã¤n.
Todellisella papilla -
on tarve olla toinen Kristus, se on hÃ¤nen kutsumuksensa.
On saatettava oma henki vaaraan.
MitÃ¤ enemmÃ¤n hÃ¤n auttoi muita, sitÃ¤ suurempi kohde hÃ¤nestÃ¤ tuli.
Se vaikuttaa henkilÃ¶kohtaisiin suhteisiin ja kaikkeen heidÃ¤n ympÃ¤rillÃ¤Ã¤n.
Se on hyvin eristÃ¤ytynyt maailma.
Puhelin soi sinÃ¤ aamuna.
Langan pÃ¤Ã¤ssÃ¤ kuului Malachin Ã¤Ã¤ni. HÃ¤n puhui hyvin heikolla Ã¤Ã¤nellÃ¤.
HÃ¤n sanoi tarkalleen nÃ¤in:
"Bob, olen vÃ¤hÃ¤n kompuroinut."
Kysyin, mitÃ¤ hÃ¤n tarkoitti. HÃ¤n sanoi: "LÃ¶in pÃ¤Ã¤ni.
Yritin ottaa kirjaa ja seisoin jakkaralla tyÃ¶huoneessani.
Tuoli kaatui altani."
Kysyin, tyÃ¶nnettiinkÃ¶ se hÃ¤nen altaan. HÃ¤n vastasi:
"Vihtahousu ei tainnut ilahtua siitÃ¤, mitÃ¤ teimme Connecticutissa."
TiedÃ¤n joidenkin sanoneen, ettÃ¤ hÃ¤in vÃ¤itti, ettÃ¤ hÃ¤ntÃ¤ tÃ¶nÃ¤istiin.
Sen suhteen on epÃ¤selvÃ¤Ã¤, oliko kyseessÃ¤ paha henki vai ihminen.
Jotkut sanoivat, ettÃ¤ hÃ¤net tuupattiin tikkailta.
Ja ettÃ¤ se johtui hÃ¤nen kamalasta taustastaan.
HÃ¤net haluttiin vaientaa.
Se oli kamalaa.
HÃ¤n sanoi, ettÃ¤ halusi minun tietÃ¤vÃ¤n,
ettei kyse ollut siitÃ¤, ettÃ¤ hÃ¤n olisi kaatunut.
Se olento tarttui hÃ¤neen -
aivan nilkan ylÃ¤puolelta ja aiheutti kaatumisen.
Sairaalassa hÃ¤n vajosi koomaan.
Vierailuja rajoitettiin.
Huone oli kahden hengen huone Lennox Hill Hospitalissa.
En hÃ¤peile kertoa, ettÃ¤ itkin kuin pikkulapsi,
koska paras ystÃ¤vÃ¤ni oli koomassa.
Tiesin, ettÃ¤ hÃ¤nen korvansa eivÃ¤t kuulleet minua.
Toivottavasti hÃ¤nen sielunsa kuuli.
Koin siinÃ¤ huoneessa vahvasti,
ettÃ¤ kamppailu jatkui, vaikka hÃ¤n olikin koomassa.
Siksi lausumamme rukoukset,
jotka lÃ¤hetimme suojelemaan hÃ¤ntÃ¤, olivat hyvin tÃ¤rkeitÃ¤.
Noin puolitoista pÃ¤ivÃ¤Ã¤ myÃ¶hemmin -
hÃ¤nen agenttinsa Lila soitti minulle ja kertoi Malachin kuolleen.
Muistan vain sulkeneeni puhelimen -
ja kÃ¤velleeni tyÃ¶huoneeseeni kotonani -
ja rukoillut rukousnauhalla, ettÃ¤ hÃ¤nen sielunsa lepÃ¤isi rauhassa.
Aikomuksenamme on haluta vastaanottaa Jumala.
Kantaako se Jeesuksen silmissÃ¤?
Jos hÃ¤nelle antaa...
Kun kuulin, ettÃ¤ hÃ¤n oli siirtynyt viimeisen palkkionsa luo,
koska sen hÃ¤n sai...
Olin surullinen, ettÃ¤ hÃ¤n oli poissa.
Se myÃ¶s pelotti minua, sillÃ¤ menetin mentorini.
Olin peloissani.
"MitÃ¤ minÃ¤ nyt teen, jos vastaan tulee jotain, mitÃ¤ en tiedÃ¤?"
IkÃ¤vÃ¶in hÃ¤ntÃ¤ ja haluaisin jutella hÃ¤nen kanssaan...
Ja puhun hÃ¤nelle kyllÃ¤ yhÃ¤.
IsÃ¤, tiedossa on noin 20 henkilÃ¶Ã¤, jotka osallistuvat messuunne sunnuntaina.
HÃ¤n tiesi, mitÃ¤ hÃ¤n teki.
HÃ¤n tiesi riskit ja teki sitÃ¤ silti.
Minusta se oli suuri voitto sielunviholliselle.
Minusta hÃ¤net otettiin pois luotamme liian pian ja kesken kaiken.
Sielunvihollinen onnistui siinÃ¤. Se oli valtava tragedia.
IsÃ¤ Martin oli kertonut minulle tÃ¤stÃ¤ tapauksesta.
TyttÃ¶ oli silloin neljÃ¤vuotias.
Kun hÃ¤n oli kahdeksan, neljÃ¤ vuotta myÃ¶hemmin, avustin hÃ¤nen manauksessaan.
TÃ¤mÃ¤ tyttÃ¶ tarvitsi vuosikausia manausta.
SiitÃ¤ ei ollut epÃ¤ilystÃ¤kÃ¤Ã¤n. Vastassamme ei ollut demoni.
Vastassamme oli paholainen ja hÃ¤n oli hyvin voimakas.
TyttÃ¶ puhui sujuvaa latinaa manauksen aikana.
Voin kyllÃ¤ lÃ¶ytÃ¤Ã¤ kahdeksanvuotiaan, joka osaa puhua latinaa sujuvasti,
mutta he ovat opetelleet latinaa ensimmÃ¤iseltÃ¤ luokalta asti.
TiedÃ¤n, ettei tÃ¤llÃ¤ tytÃ¶llÃ¤ ollut sellaista taustaa.
HÃ¤n oli itse asiassa noviisi.
-Kuka opetti tuon sinulle? -Ei kukaan.
-EikÃ¶ kukaan? -Ei kukaan.
-Ei isÃ¤si tai joku? -Ei.
Miten sitten osaat puhua sitÃ¤?
Osaanpahan vain.
Sellaisen kielen puhuminen, joka ei ole kyseiselle henkilÃ¶lle aiemmin tuttu -
on takuuvarma merkki riivauksesta.
Sen perusteella, mitÃ¤ nÃ¤in manauksessa,
saimme oppikirjaesimerkin sellaisesta todisteesta.
TÃ¤mÃ¤ tapaus oli ehdottomasti eri tasolla.
Toivon, ettÃ¤ tyttÃ¶ lÃ¶ysi etsimÃ¤nsÃ¤ avun.
Ennen kaikkea toivon, ettÃ¤ hÃ¤nen sielunsa kuuluu nyt Jumalalle.
Olipa hÃ¤nen fyysinen tilansa mikÃ¤ tahansa,
toivon, ettÃ¤ hÃ¤nen sielunsa kuuluu Jumalalle.
Velvoitan sinua, paholainen...
-Sanonko minÃ¤ tuon? -KyllÃ¤.
Velvoitan sinua, paholainen...
Poistumaan.
Ja jÃ¤tÃ¤t minut rauhaan.
Nyt ja ikuisesti.
Vihaan sinua.
Olet paholainen.
Aamen.
Jos ottaa yhteyttÃ¤ jesuiittojen pÃ¤Ã¤majaan Roomassa, jesuiittojen kuuriaan,
joka on suuri rakennus Vatikaanin varjossa,
he kertovat lukuisia faktoja,
jos he pÃ¤Ã¤ttÃ¤vÃ¤t antaa mitÃ¤Ã¤n informaatiota.
He kertovat, ettÃ¤ Malachi Martin oli jesuiittapappi.
He kertovat hÃ¤nen olleen Roomassa tietyn ajanjakson,
mutta he eivÃ¤t ole varmoja hÃ¤nen roolistaan tai asemastaan siellÃ¤.
He kertovat, ettÃ¤ hÃ¤n tyÃ¶skenteli Kuolleenmeren kÃ¤Ã¤rÃ¶jen parissa.
Jesuiittojen mukaan lÃ¤htiessÃ¤Ã¤n Roomasta vuonna 1965 Malachi Martin -
ei ollut enÃ¤Ã¤ pappi.
Malachi Martinilla ei ollut oikeutta toimittaa manauksia muuta kuin -
paikallisen piispan luvalla.
Joidenkin hahmojen on vaikea poistua lavalta.
Jos osaa poistua lavalta niin, ettÃ¤ kysymyksiÃ¤ jÃ¤Ã¤ -
yleisÃ¶n pÃ¤Ã¤hÃ¤n pyÃ¶rimÃ¤Ã¤n, on onnistunut aika hyvin.
Mieheni tunsi vetoa sellaisia taloja kohtaan, joissa kummitteli.
Jesuiittojen mukaan isÃ¤ Martin ei ollut enÃ¤Ã¤ pappi,
kun hÃ¤n jÃ¤tti heidÃ¤t vuonna 1965.
Kun on kerran pappi, on aina pappi.
IsÃ¤ Martin ei koskaan perunut lupauksiaan.
Itse asiassa hÃ¤n varmaan vahvisti niitÃ¤ kirkon ulkopuolelta kÃ¤sin.
Jumala halusi hÃ¤net sinne. He eivÃ¤t pidÃ¤ siitÃ¤, mutta se on totuus.
Uskon, ettÃ¤ meitÃ¤ kaikkia on siunattu intuitiolla ja vaistoilla.
Joten kun astumme huoneeseen, jossa on joku piinattu,
sen tietÃ¤Ã¤, tuntee ja nÃ¤kee. Joskus sen tietÃ¤Ã¤ jo -
ennen kyseisen henkilÃ¶n tapaamista ja ennen huoneeseen astumista.
Joskus sen tietÃ¤Ã¤ jo, kun on ajamassa talolle.
Sen tuntee sisimmissÃ¤Ã¤n.
Uskon, ettÃ¤ silloin kaikki sisÃ¤iset lÃ¤hteemme -
vastaavat lÃ¤hteisiin, joita sisÃ¤llÃ¤mme ei ole.
TÃ¤mÃ¤ tuskin on haluamasi vastaus, mutta olen huomannut -
kaikkien julkisesti esittÃ¤mieni todisteiden jÃ¤lkeen,
ettÃ¤ asia joko uskotaan tai ei.
Toisten uskomuksia on hyvin vaikea muuttaa.
SitÃ¤ voi vain levittÃ¤Ã¤ sanaa.
Hienoa, jos samalla voi auttaa jotakuta.
Olen tehnyt tÃ¤tÃ¤ 20 vuotta. Jos olen auttanut yhtÃ¤kÃ¤Ã¤n -
oikeasti riivattua, on se ollut sen arvoista.
Kyse on hyvin kehittyneistÃ¤ hengistÃ¤,
joiden tavoite on vahingoittaa meitÃ¤.
Ja ne ovat aitoja.
Olen huomannut, ettÃ¤ hÃ¤nen kuolemansa jÃ¤lkeen...
10. syyskuuta 2015
...kiinnostus hÃ¤ntÃ¤ kohtaan ei ole heikentynyt.
HÃ¤n oli tÃ¤ysin varma kaikesta, mitÃ¤ hÃ¤n sanoi.
HÃ¤n kÃ¤ytti kÃ¤ytÃ¶ssÃ¤Ã¤n olevia keinoja, eli mediaa, saadakseen viestinsÃ¤ lÃ¤pi.
HÃ¤nen varmuutensa hÃ¤nen sanomaansa on se, mikÃ¤ teki vaikutuksen.
HÃ¤neen liittyy tietynlainen mysteerin elementti.
HÃ¤n oli kiehtova mies.
HÃ¤n kertoi minulle paljon kaikkea myÃ¶s kahden kesken.
Puhuimme paljon.
HÃ¤n jakoi kanssani asioita, joita en voi kertoa kenellekÃ¤Ã¤n,
koska lupasin olla kertomatta.
Mutta hÃ¤n sanoi... Jos haluatte kuulla jotain hyytÃ¤vÃ¤Ã¤.
HÃ¤n kehotti kuvittelemaan kaikkein pahinta,
ja sanoi sitten sen olevan paljon sitÃ¤ pahempaa.
Jos asiaa tutkii, kuten voimme nyt tutkia nauhoja,
voimme lÃ¶ytÃ¤Ã¤ nykyisiÃ¤ todisteita,
siitÃ¤ ettÃ¤ Saatana kÃ¤y nyt viimeistÃ¤ taisteluaan.
TÃ¤mÃ¤ on hÃ¤nen Waterloonsa. HÃ¤n tappaa paljon.
HÃ¤n tuhoaa paljon. Se on poltetun maan taktiikka.
HÃ¤n tuhoaa, minkÃ¤ voi, ennen kuin hÃ¤net heitetÃ¤Ã¤n -
pohjattomaan kuiluun Mikaelin kahlitsemana.
MielestÃ¤ni Malachi Martin alkoi uskoa omia valheitaan.
HÃ¤n oli todella vakuuttava.
Jotkut eivÃ¤t vihanneet hÃ¤ntÃ¤, vaan sÃ¤Ã¤livÃ¤t hÃ¤ntÃ¤,
koska hÃ¤n oli suistunut raiteiltaan.
Karisma varmaankin oli totta.
Koska se oli se, mitÃ¤ hÃ¤n...
Se oli hÃ¤nen viestinsÃ¤. HÃ¤nen viestinsÃ¤ oli totuus.
Kaikkien tÃ¤ytyi tehdÃ¤ se pÃ¤Ã¤tÃ¶s. KetÃ¤ uskoo?
TÃ¤mÃ¤ mies puhuu totta. KetÃ¤ uskoo?
HÃ¤nen elÃ¤mÃ¤nsÃ¤ oli sotaa monin tavoin.
Se on sotatarina, mutta se on sotaa Kristuksen puheita vastaan -
sekÃ¤ sellaisia voimia ja valtaa vastaan, jotka eivÃ¤t ole tÃ¤stÃ¤ maailmasta.
HÃ¤n omisti itsensÃ¤ sille 150 prosenttisesti.
HÃ¤n oli ehdottomasti kiehtovin tapaamani henkilÃ¶.
SiinÃ¤ se.
Toivoa on.
EnemmÃ¤nkin. MeillÃ¤ on varmuus.
Meille vakuutetaan, ettÃ¤ kaikki tulee olemaan -
ihanteellista ja paremmin kuin koskaan ennen.
MeillÃ¤ on myÃ¶s sama varmuus kuin Kristuksella oli,
kun hÃ¤n tiesi nousevansa kolmantena pÃ¤ivÃ¤nÃ¤ -
ja nousevansa taivaaseen hallitsemaan ikuisesti.
HÃ¤n tiesi sen ja me tiedÃ¤mme keskuudessamme,
ettÃ¤ onnistunut ulospÃ¤Ã¤sy nykyisestÃ¤ kÃ¤rsimyksestÃ¤mme -
tulee olemaan Ã¤Ã¤rimmÃ¤isen tuskallinen.
TiedÃ¤mme historiasta, pyhistÃ¤ kirjoituksista ja Fatimasta,
ettÃ¤ pahin on edessÃ¤ ennen tilanteen paranemista.
Puhumme hyvin kauheasta tilanteesta, johon olemme syÃ¶ksyneet -
emme Jumalan vaan ihmisten virheiden takia,
paavien ja piispojen, pappien ja nunnien virheiden takia -
ja maallikkojen virheiden takia. Jokainen on saanut siitÃ¤ osansa.
Jumalan laki on se, ettÃ¤ hÃ¤n rankaisee kaikkia muutamien synneistÃ¤.
Luciferiin liittyy vielÃ¤ erÃ¤s asia, joka meidÃ¤n tulisi muistaa:
MeillÃ¤ ei ole suojaa hÃ¤ntÃ¤ vastaan itsessÃ¤mme.
Kukaan ei pÃ¤ihitÃ¤ hÃ¤ntÃ¤ maan pÃ¤Ã¤llÃ¤.
Ei kukaan.
Kadun koko sydÃ¤mestÃ¤ni,
ettÃ¤ olen loukannut sinua.
Kadun syntejÃ¤ni -
ja kaikkea pahuutta,
sillÃ¤ ne loukkaavat sinua, Jumalani.
PÃ¤Ã¤tÃ¤n vakaasti -
pyhÃ¤ssÃ¤ armossasi,
etten ikinÃ¤ enÃ¤Ã¤ loukkaa sinua -
vaan teen parannuksen. Aamen.
Ne teistÃ¤, jotka voivat polvistua, polvistukaa.
YstÃ¤vÃ¤ni.
TÃ¤mÃ¤ on Kristuksen ruumis. Kannan sitÃ¤ aina mukanani.
TÃ¤mÃ¤ todella on olemassa. HÃ¤n on ollut kanssamme kaiken aikaa.
Aamen.
-No niin. -Kiitos.
En tiennyt sitÃ¤, ettÃ¤ hÃ¤n on ollut kanssamme koko ajan.
IsÃ¤ Martinilla on kovat piipussa, Lorraine.
Tekstitys: Kimmo Veikkanen