Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Han var den mest fascinerende personen jeg noensinne hadde mÃ¸tt.
Han var Malachi Martin. Det fantes bare Ã©n Malachi Martin.
Han trakk en til seg.
SvÃ¦rt sjarmerende.
Han er en kriger.
Han var en Guds kriger, og er fremdeles en Guds kriger.
Han var en stor mytoman.
Han var en lÃ¸gner, en kjeltring og en juksemaker.
God kveld. I dag har vi en spesiell gjest,
og det er meg en Ã¦re og glede Ã¥ ha blitt kjent med ham.
Han regnes for Ã¥ vÃ¦re en av verdens stÃ¸rste eksperter
pÃ¥ Vatikanet.
Han er fÃ¸rst og fremst en fremstÃ¥ende teolog,
ekspert pÃ¥ den katolske kirke, tidligere jesuitt,
og professor ved Vatikanets pavelige bibelinstitutt.
Han har skrevet bestselgerne Vatican, The Final Conclave,
Hostage To The Devil og The Jesuits.
Han er ogsÃ¥ eksorsist.
Eksorsisme er helbredelse.
Det er svÃ¦rt tÃ¸ff helbredelse, men det helbreder.
For pÃ¥ innsiden har de et helvete.
Et levende helvete.
Hva heter du?
Sannheten er,
enten vi vil eller ei,
at djevelen eksisterer.
Han finnes der ute.
Han er vÃ¥r fiende.
Og han hater oss.
Hans mÃ¥l er Ã¥ Ã¸delegge sjelene vÃ¥re.
Det er en virkelighet som eksisterer.
Det gjelder ikke alle,
men det finnes virkelige tilfeller.
Det er derfor eksorsismeritualet finnes.
Kirken driver med det fordi den tror pÃ¥ det.
Ellers hadde den ikke tenkt pÃ¥ det.
Jeg tror ikke at man lÃ¦rer av ord. Ord lÃ¦rer en ingenting.
Man lÃ¦rer av erfaring.
Og jeg mener at folk mÃ¥ gjÃ¸re egne erfaringer.
Jeg vet ogsÃ¥ at nÃ¥r man mÃ¸ter
en slik ond tilstedevÃ¦relse,
vet de det.
De vet hva som finnes og ikke finnes.
VÃ¦r forsiktig med Malachi Martin han var IKKE en venn av Kristus:
Det finnes mye injurierende informasjon pÃ¥ nettet om Malachi...
Forsiktig med Malachi, men han er interessant
...som sverter hans karakter og ham selv som person.
Og dette handler om Ã¥ fÃ¥ klarhet i det hele.
I tillegg til Ã¥ vÃ¦re min venn, var han en god og hellig mann.
Jeg vil bare fÃ¥ klarhet i det.
Vi snakket ikke sÃ¦rlig mye om eksorsismene hans,
bare den siste.
Jeg ba ham om Ã¥ ikke gjÃ¸re det.
Og han sa:
"Jeg skal bare vÃ¦re assistent."
Ikke stor sjanse for det.
En eksorsist mÃ¥ vÃ¦re en svÃ¦rt hellig prest.
Beskyttet av kirkens nÃ¥de.
Jeg tror at i den siste eksorsismen
han var med pÃ¥,
var det Malachi som var mÃ¥let.
Ikke den lille jenta. Hun var Ã¥tet.
Er det slik de fleste av oss sÃ¥ i Eksorsisten?
Det er en helt fiktiv fremstilling, uten basis i fakta.
Jeg har aldri sett hodet snur seg rundt.
Kanskje vi kan begynne
med at du forteller litt om deg selv,
bakgrunnen din,
og noe av det du driver med for tiden.
Jeg kommer til Ã¥ kjede deg,
men de som lytter til bÃ¥ndet vet vel ikke stort om meg,
sÃ¥ vi fÃ¥r vel gÃ¥ over det grunnleggende.
Jeg ble fÃ¸dt i Kerry i Irland for 70 Ã¥r siden.
Og...for 70 Ã¥r siden.
Ikke glem 70. Sju-null.
Jeg ble utdannet i Irland, og ble jesuitt i Irland
rett fÃ¸r krigen begynte.
Og etter krigen,
etter Ã¥ ha studert filosofi, sendte de meg for Ã¥ studere i Belgia.
Og da jeg var ferdig i Louvain,
fikk jeg jobb i Roma i Det pavelige bibelinstituttet.
Det er et institutt i Vatikanet som utdanner professorer i skriften.
Det er dÃ¥rlige dager nÃ¥r det gjelder doktrine.
Hvis du var amerikansk katolikk i 1955,
hadde verden virket bemerkelsesverdig.
Et stort antall omvendte kom til kirken.
Kirker ble bygget i hÃ¸y frekvens.
SÃ¥ fant Vatikankonsilet sted,
og skulle fornye og blÃ¥se nytt liv i kirken,
som allerede vokste enormt.
Og i lÃ¸pet av et par Ã¥r gÃ¥r alt forferdelig galt.
PREST OG KOMMENTATOR
Kirker blir stengt. Nonner og prester
forlater kirken. ReligiÃ¸se ordener trappes ned.
Alle sosiale problemer Den katolske kirken trodde
at den hadde lÃ¸st...
...kom tilbake igjen.
Konsilet var ikke en speiderleir.
TIDLIGERE JESUITTPREST OG FORFATTER
Det var en samling av svÃ¦rt menneskelige folk
som var involvert i en virkelig kamp
om kirkens fremtid.
De snakket om
Ã¥ gjÃ¸re kirken mer menneskelig.
Mer oppdatert.
Mer moderne. Mer med pÃ¥ notene.
Mer i verdens tjeneste enn dominant.
Det var en spennende tid i kirkens historie.
Og Malachi Martin var til enorm hjelp
nÃ¥r det gjaldt Ã¥ oppdage noen av de
som fikk det til Ã¥ skje.
Som sto bak revolusjonen.
-Var det det andre Vatikankonsilet? -Ja,
fra 1962 til 1965, startet av de aktuelle pavene.
Og kardinalene.
Den gjeldende Ã¥nden var: "La oss for en hver pris
komme i takt med verden.
Vi har vÃ¦rt isolert.
La oss modernisere alt."
Og for Ã¥ gjÃ¸re det
ga Vatikankonsilet slipp pÃ¥ hellige tradisjoner
som hadde eksistert i Den katolske kirke
fra de fÃ¸rste pavene
i det fÃ¸rste Ã¥rhundret.
Han var fra Irland.
Han var...
Han kom fra en ganske stor ungeflokk.
SÃ¥ vidt jeg vet, hadde han bare Ã©n sÃ¸ster. Jeg kan ta feil.
VENN AV MALACHI MARTIN
Men han hadde mange brÃ¸dre, og alle ble
noksÃ¥ anerkjente katolikker.
Martin-brÃ¸drene. Og Malachi var ikke sÃ¥ verst selv.
Han fulgte stort sett brÃ¸drenes tradisjon.
Han var som en ung, geistlig Indiana Jones
som krÃ¸p rundt i huler i MidtÃ¸sten.
Han var en av de fÃ¸rste som tydet DÃ¸dehavsrullene.
Han snakket flere sprÃ¥k.
Men han var alltid en urokkelig lojal katolikk.
Lojal mot pavedÃ¸mmet. Lojal mot vÃ¥r frue.
Det formet trossystemet hans helt inn i kjernen.
Han var en svÃ¦rt sexy figur.
I selskaper var han sentrum,
der han fortalte grove vitser.
Jeg ble en god etterforsker,
og var faktisk en god korrespondent for TIME.
Og jeg kom til bunns i alt.
Han hadde mange historier,
og noen av dem...
...viste seg faktisk Ã¥ vÃ¦re sanne.
Kaiser var frilanser for TIME
under det andre Vatikankonsilet.
Kaiser var svÃ¦rt involvert med jesuittene.
Og jesuittene hadde alltid vÃ¦rt redd for at nÃ¥r Malachi forlot dem...
MARTINS AGENT OG VENN
...ville han fortelle alt om alle,
for han kjente alle i Roma.
Jeg tror de bestemte seg for Ã¥ ta ham
fÃ¸r han kunne ta dem.
Og alt det tilsammen ga Kaiser mulighet
til Ã¥ uttrykke hatet
og skade Malachi sÃ¥ mye han kunne.
Jeg kom dypere inn i Malachi Martins karakter.
SÃ¥ jeg skrev en bok.
Den heter Clerical Error.
Og det var ikke bare hans feil, men min,
i Ã¥ ikke forstÃ¥ realitetene.
Jeg bestemte meg for at historien var for god til Ã¥ si nei til,
og at bare jeg kunne fortelle den,
fordi det bare var jeg som kjente hele historien.
Det var bare jeg som var villig
til Ã¥ komme til bunns i historien
og fÃ¥ den ut.
Derfor...
Jeg trodde til og med at det kunne blitt en bra film.
Det hadde sikkert blitt en bra dokumentar.
For det er en fascinerende fortelling.
Sann eller ei.
Han sa at grunnen til at han forlot jesuittordenen
var at jesuittene pÃ¥ 1960-tallet,
i likhet med mange andre organisasjoner,
ble svÃ¦rt venstrevridd.
Og jeg spurte ham: "Etter det andre Vatikankonsilet, Mal,
vil du si at jesuittene var pÃ¥ venstresiden?"
Han smilte og sa: "Nei, ikke pÃ¥ venstresiden. De var langt forbi det."
Pave Johannes sa at han syntes at Malachi burde forlate Roma.
Ikke forlate presteskapet, men Roma.
Fordi, sa han:
"Blir du her..."
Jeg sier det pÃ¥ kamera, men uansett... "Hvis du blir,
blir du enda en feit kardinal med en elskerinne
som bor utenfor Roma."
Og han mente at den beste kuren for det,
fra sitt eget perspektiv,
var Ã¥ fÃ¥ et dokument fra pave Paul VI
som han kalte et reskript.
Og det ville lÃ¸slate ham fra to av sine tre prestelÃ¸fter.
Det lÃ¸slatte ham fra lydighetslÃ¸ftet, slik at han kunne forlate jesuittordenen.
Og det lÃ¸slatte ham fra fattigdomslÃ¸ftet,
for da kunne han begynne
en verdslig livsstil som forfatter i vesten.
Og det eneste av lÃ¸ftene han beholdt,
og holdt til han dÃ¸de, var kyskhetslÃ¸ftet.
Og det holdt han til han dÃ¸de.
Prester er fÃ¸rst og fremst mennesker.
Og mennesker skifter ofte humÃ¸r
i lÃ¸pet av livet.
Respekt for privatlivets fred er helt avgjÃ¸rende.
For jeg vet at forholdet mellom en prest og hans overordnede
omfatter all slags personlig informasjon.
Og jeg vet at prester ofte fÃ¥r dispensasjon.
Jeg personlig vil gjerne se flere bevis
pÃ¥ at han ble lÃ¸slatt fra to, men ikke tre lÃ¸fter.
Jeg synes bare det er uvanlig
at han skulle ble lÃ¸slatt fra to, men ikke fra det tredje.
Og i 1964 kom jeg til USA og ble amerikansk statsborger.
Jeg slo meg til i New York, og skriver bÃ¸ker her,
og er pÃ¥ tv og radio.
Du har skrevet mange bÃ¸ker,
og spesielt bÃ¸ker om katolisismen,
Vatikanet og slikt.
Det stemmer.
Da han fÃ¸rst kom hit, hadde han ikke penger eller noe.
Han tjente penger pÃ¥ alle mÃ¥ter han kunne.
Han vasket opp, kjÃ¸rte drosje,
alt han kunne for Ã¥ tjene penger.
Han jobbet for EncyclopÃ¦dia Britannica, men likte det ikke,
for han sa at det bare var
Ã¥ ta andres viten og putte det i en bok.
Og det ville han ikke. Han ville drive med sitt eget.
SÃ¥ det fungerte ikke for ham.
Da jeg traff ham,
hadde han ikke tenkt Ã¥ bli forfatter.
Jeg begynte Ã¥ snakke med ham om en karriere som forfatter.
Og jeg sa at hvis han ga meg
et gitt tidsrom, kunne jeg gjÃ¸re ham til en vellykket forfatter.
Men det tar tid.
Vi samarbeidet i 30 Ã¥r.
Som venner og som...
FÃ¸rst var jeg redaktÃ¸r og forlegger,
og da jeg forlot forlagsbransjen for Ã¥ bli agent,
ble han min klient.
Jeg holder messe hver morgen. Jeg er prest.
Jeg har breviar og det vanlige.
Det er det hele.
Jeg har utgitt 15 bÃ¸ker.
Og jeg forbereder nummer 16.
Det er historien om mitt liv. Det er begivenhetslÃ¸st, men det er mitt liv.
Dette er en mann som kan analysere hva som foregÃ¥r.
Han kan forklare folks uro
for den Ã¥penbare implosjonen i den perfekte, enorme kirken
som bare noen Ã¥r tidligere
hevdet at den ville bli USAs offisielle religion.
Her kommer Malachi Martin, med alle sine ferdigheter,
analyse, intelligens og veltalenhet
og gir svar,
og det var derfor han ble sÃ¥ viktig,
og derfor sÃ¥ mange sÃ¥ ham som en naturlig leder.
Det er en ny generasjon mennesker som ikke vet hva de skal tro pÃ¥.
Den katolske kirkens eneste styrke var samhold.
Samhold.
Det er borte.
Folk ville drept for Ã¥ vÃ¦re sammen med Malachi Martin,
for han var viktig for mange.
Han ga dem troen.
Mitt fÃ¸rste mÃ¸te med pater Martin var som resultat av
en prest vi kjente i Saint Agnes Church i New York.
Vi snakket sammen en kveld, og han sa: "Vil du treffe Malachi?
Jeg kjenner ham. Vi kan spise sammen."
Og vi ble ganske godt kjent i lÃ¸pet av middagen.
Det ble faktisk sÃ¥ sent at de svÃ¦rt hÃ¸flig
rundt halv tolv spurte om vi kunne forlate restauranten
fordi staben ville gÃ¥ hjem.
Han var den typen forteller.
Han var en svÃ¦rt forsiktig og myk person.
KATOLSK FORFATTER OG TALER
Han hadde en sjarmerende irsk aksent som virkelig fascinerte meg.
Jeg kjente ham ikke som en likeverdig.
For meg var han en mentor, en rÃ¥dgiver,
en Ã¥ndelig veileder,
og en jeg sÃ¥ opp til.
Men han var ikke...
...en venn, en kollega eller en pÃ¥ samme nivÃ¥.
Han var en venn, og en svÃ¦rt kjÃ¦r venn.
Det at han var der da datteren min dÃ¸de...
Hun var nyfÃ¸dt. Hun levde bare i to uker.
Jeg tror ikke jeg hadde klart meg hvis ikke pater Martin hadde vÃ¦rt der.
Han hadde ikke trengt Ã¥ gjÃ¸re det. Det var midt pÃ¥ natten.
VENN AV MALACHI MARTIN
Han hoppet i en drosje og kom helt til sentrum
for Ã¥ vÃ¦re sammen med oss... og Ã¥ hjelpe oss
idet vi delte min datters siste Ã¸yeblikk her,
og idet hun...gikk videre.
I kveld vil jeg gÃ¥ en litt annen vei
og snakke om dine opplevelser som eksorsist.
Ja, det er fascinerende,
og det er alltid fascinerende for mange.
Vi mÃ¥ fortelle dem pÃ¥ forhÃ¥nd, Michael,
at eksorsisme og besettelse ikke er noe gledelig.
Det er ikke frydefullt.
Besettelse er en skitten,
usunn og ubehagelig situasjon
nÃ¥r man kommer borti det.
Men det er et nÃ¸dvendig onde fordi
vi mÃ¥ ta oss av det nÃ¥r vi treffer folk som har det.
Jeg traff ham en ettermiddag,
han hadde et kutt i pannen, og jeg spurte hva som hadde skjedd,
og han sa at han var med pÃ¥ en eksorsisme,
og at en skammel kom flygende
og traff ham i hodet.
Det har kostet meg mye. To brukne bein og...
...nesten knuste kneskÃ¥ler.
Og...det...
Livet mitt var i fare flere ganger.
Og... Men jeg skulle visst ikke dÃ¸.
Ikke ennÃ¥.
Og...
Det kostet meg mye hat.
Mange venner vendte seg bort fra meg.
De ville ikke vandre min vei lenger, som man sier.
Man gir noe man aldri fÃ¥r tilbake igjen.
En del av deg dÃ¸r i hver eksorsisme.
Med alt hun gjÃ¸r, blir en del av henne fortÃ¦rt
og forsvinner. Jeg vet ikke hvor det blir av.
Gud passer pÃ¥ det for deg, og man blir endelig gjenforent,
men man taper, og til slutt blir man brukt opp.
Man blir brukt opp.
Og da er det over.
SÃ¥ vidt jeg vet betaler man en pris for alt godt man gjÃ¸r i livet.
Man fÃ¥r det ikke tilbake.
Man blir foredlet av det og styrket av det,
og blir mer menneskelig og edel, men man fÃ¥r det ikke tilbake.
Etter det andre Vatikankonsilet
trodde mange at
barnet ble kastet ut med badevannet.
NÃ¥r det gjaldt troens viktigste deler,
var Malachi en av dem.
Han sÃ¥ mye av det han kalte "sludderet" som foregikk.
Det fÃ¸rte ogsÃ¥ til en generell nedgang
i folks tro pÃ¥ det sentrale,
blant annet det ondes eksistens og djevelens eksistens.
For etter
alle forandringene pÃ¥ 60-tallet,
ville folk ha fokus pÃ¥ blomstrende kjÃ¦rlighet, tilgivelse,
valper i solen og sÃ¥nt.
Vi fant ut at de fleste biskopene i landet
ikke trodde pÃ¥ djevelen og ikke trodde pÃ¥ eksorsisme.
De hadde lagt det fra seg.
Vi sa at vi ville ha en undergrunn, sÃ¥ vi skapte en undergrunn med eksorsister
i hele landet.
Og...
...vi...
Det var slik jeg begynte med det.
Jeg har sluttet Ã¥ sende dem til visse biskoper nÃ¥.
De sender dem til lokale psykiatere, eller til et hjem for hvile og medisiner.
Og det gjÃ¸r det bare verre.
Det er et forferdelig tilstand.
Gud og Satan kan ikke eksistere samtidig.
Man kan ikke...
Man kan ikke tilbe begge to.
Man mÃ¥ velge.
Malachi sa ofte at Satan og Kristus deler verden mellom seg.
Og kirken mÃ¥ gjÃ¸re det klart
hvem den er og hva den stÃ¥r for.
"NÃ¥r kirken spÃ¸r offentlig
og myndig i Jesu Kristi navn...
DEN KATOLSKE KIRKES KATEKISME
...om at en person eller en gjenstand skal beskyttes mot Den ondes makt
og trekkes tilbake fra hans herredÃ¸mme, kalles det eksorsisme.
Eksorsisme er rettet mot utdrivelse av demoner
eller frigjÃ¸ring fra demonisk besettelse
gjennom den Ã¥ndelige autoritet
Jesus ga sin kirke."
I den katolske dÃ¥pen
utfÃ¸rer vi en eksorsisme. Ikke en slags eksorsisme
eller en slags velsignelse. Det er en eksorsisme.
For det finnes to typer eksorsisme i Den katolske kirken.
Typen vi utfÃ¸rer i enhver dÃ¥p
og typen vi ikke snakker om sÃ¥ ofte.
Som barn lÃ¦rte vi at Gud og Djevelen eksisterte...
ETTERFORSKER I DET OVERNATURLIGE
...og at Gud var mektigere enn Djevelen.
Jeg vet at...
...han ikke kan vÃ¦re like oppriktig som han var mot oss,
fordi det er opptaksmaskiner her,
men han skal vÃ¦re svÃ¦rt Ã¥pen.
Jeg gikk pÃ¥ forelesninger
med Ed og Lorraine Warren, og Lorraine sa:
"Malachi kommer for Ã¥ snakke med oss."
ETTERFORSKER I DET OVERNATURLIGE
Hun sa at han var en eksorsist.
Jeg tenkte: "SÃ¥ kult. Jeg gleder meg."
Jeg valgte Ã¥ sitte bakerst i rommet
fordi jeg ikke ville stjele rampelyset.
Og han snakket i en og en halv time.
PÃ¥ slutten stilte vi oss i kÃ¸ for Ã¥ fÃ¥ autografer eller si hei.
Og umiddelbart... Han stirret pÃ¥ meg i kÃ¸en.
Og...
Jeg bare: "JÃ¸ss."
Og da det var min tur, pekte han pÃ¥ meg og sa:
"Satt du bak i hjÃ¸rnet der?"
Jeg sa ja.
Han sa: "Du distraherte meg."
Jeg sa: "Hva?"
Han sa: "Du har en glÃ¸d ved deg.
Du lyser mer enn noen annen jeg har sett."
Han sa: "Du er favoritten min i dette rommet.
Det er en Ã¦re Ã¥ treffe deg."
En Ã¦re Ã¥ treffe meg.
Han fikk meg til Ã¥ fÃ¸le meg sÃ¥ unik
at jeg fortsatt husker hva han sa, og jeg tenker pÃ¥ det hele tiden.
De...opphÃ¸yet ham.
De tok ham med til forskjellige kirker i USA
og betalte ham
gode penger for foredrag.
De ga ham kontrakter for Ã¥ skrive morsomme bÃ¸ker.
De var ikke morsomme, bare merkelige.
BÃ¸ker som fortalte dem det de ville hÃ¸re.
Men han gjorde det til profitt.
Jeg heter Ralph Sarchie.
Jeg er pensjonert overbetjent fra New York,
og jeg er ogsÃ¥ demonolog.
Pater Malachi Martin var min mentor
da jeg fÃ¸rst begynte med det jeg kaller "arbeidet".
Jeg er religiÃ¸s demonolog,
noe som betyr at jeg ser feltet fra et religiÃ¸st stÃ¥sted.
RELIGIÃ˜S DEMONOLOG
Jeg har vÃ¦rt assistent ved eksorsismer.
Og jeg etterforsker tilfeller av demonaktivitet
og demonbesettelse.
Jeg er vanligvis den fÃ¸rste som gÃ¥r inn
for Ã¥ se om det er et ekte tilfelle.
Og hvis det er det, gjÃ¸r vi klar til eksorsisme.
Jeg sÃ¥ mye sprÃ¸tt i karrieren min.
Men det var ikke det jeg opplevde som politimann
som fÃ¸rte meg til demonologfeltet.
Det var mer en interesse som gikk mye lenger
enn Ã¥ bare lese bÃ¸ker om det.
Jeg ble faktisk med pÃ¥ det,
og traff alle de rette menneskene
for Ã¥ komme dit jeg er i feltet.
Jeg prÃ¸ver Ã¥ ikke bli fÃ¸lelsesmessig involvert i sakene.
NÃ¥r det skjer, kan jeg gjÃ¸re feil.
Jeg blir jo til en viss grad
fÃ¸lelsesmessig involvert i mennesker, for,
som pater Martin sier, selv i studiene han gjorde,
finnes det ingen fellesnevner
mellom alle de som har hatt ekte besettelser
eller ekte tilfeller av angrep i hjemmet.
Det er ingen fellesnevner mellom dem
bortsett fra Ã©n ting: Alle lider.
Og det er lidelsen som er vanskelig, for...
Jeg fÃ¥r en sak, og noen ganger tar det noen mÃ¥neder fÃ¸r jeg fÃ¥r tatt den.
SÃ¥...
...dette er...
En av politimennene pÃ¥ jobben arresterte denne fyren.
Og han truet ham og slikt.
-Han fant et hus, og... -Har dere mer kaffe?
Jeg ser det slik:
Gud plasserer folk pÃ¥ din vei
for Ã¥ undervise deg og vise deg hva han trenger
og for Ã¥ gjÃ¸re hans vilje pÃ¥ en skikkelig mÃ¥te.
Og pater Martin hadde en slik plass.
Det var egentlig egoistisk av meg
Ã¥ bli sjÃ¥fÃ¸ren hans,
for han visste at jeg hadde en Jeep som fungerte bra,
og at vi hadde det bra sammen
nÃ¥r vi snakket sammen
og spiste en burger eller en pizza.
Og jeg sa bare til ham: "Hvis du trenger Ã¥ dra et sted,
vil jeg gjerne at du ringer meg fÃ¸rst,
for jeg tar alltid telefonen, og jeg sier alltid ja."
Jeg hadde snakket med pater Martin flere Ã¥r tidligere
om barn.
Og det han fortalte meg,
var at...
...Gud lar flere barn bli besatt...
...Ã¥ virkelig bli besatt,
som straff for foreldrene.
Og han sa: "NÃ¥r du begynner Ã¥ se at det skjer,
er vendepunktet kommet."
SÃ¥ jeg har fulgt med,
og jeg har sett en Ã¸kning i besettelse av barn
de siste Ã¥rene.
Vi har ogsÃ¥ et nytt fenomen
i demonbesettelse av barn.
Demonbesettelse av barn?
Tre, fire, fem, seks.
-Milde himmel. -Det er svÃ¦rt skremmende.
Den morgenen
jeg fikk en telefon fra pater Malachi,
trodde jeg at han ringte for Ã¥ bekrefte en bursdagslunsj
vi skulle ha om et par uker.
I stedet spurte han meg om jeg kunne kjÃ¸re ham
til dr. Coomaraswamy i Connecticut.
Og jeg kunne veien, for jeg hadde vÃ¦rt der flere ganger.
SÃ¥ jeg sa: "Gjerne det."
Og pÃ¥ vei opp dit sa jeg:
"Hva er grunnen til at vi skal hit i dag?"
Og han sa: "Vel, du skal slippe meg av,
for to timer etter at du har sluppet meg av,
kommer det en familie,
og de har med seg sin lille datter.
Hun er visstnok alvorlig rammet
med noe de tror er demonisk."
Og jeg sa: "Da er det bra
at jeg slipper deg av to timer fÃ¸r,
for jeg vil ikke vÃ¦re i nÃ¦rheten av henne."
Ã… dra tilbake dit
er egentlig for Ã¥ gi sjelen min fred,
for jeg visste ikke
hva som kom til Ã¥ skje etter at vi dro til Connecticut.
Han hadde nok en anelse,
men han fortalte meg ikke alle detaljene.
Man vet svÃ¦rt lite om Djevelen.
Vi vet fra kirken og skriften
at Satan var en av de beste og mest intelligente erkeenglene.
Men han gjorde opprÃ¸r.
Det var visstnok et stort slag mellom de gode englene
anfÃ¸rt av erkeengelen Mikael mot Lucifer,
lysbÃ¦reren, daggryets sÃ¸nn.
Han ble beseiret og forvist til det vi kaller Helvete.
SÃ¥ vidt vi vet
elsker Gud renhet.
Han elsker nestekjÃ¦rlighet. Han elsker skjÃ¸nnhet.
Se pÃ¥ det vakre han har skapt i naturen.
Men pÃ¥ tross av alt det har Gud en preferanse.
Anger.
Han elsker Ã¥ vise nÃ¥de.
Hvordan kunne han gjÃ¸re det hvis ikke folk ble fristet
og han mÃ¥tte tilgi dem? Han ville ikke ha en perfekt verden.
SMERTE
Han ville kunne utvise nÃ¥de.
SÃ¥ han ga Satan evnen til Ã¥ friste mennesket.
Jeg har hÃ¸rt at det finnes en djevel.
Det stÃ¥r i Bibelen. Selv Jesus sa det.
Paven refererer ofte til Djevelen som en ekte person.
Selv om jeg elsker pave Frans,
gjÃ¸r jeg ikke det.
Men jeg vil ikke si
at han har feil og jeg har rett.
Det finner jeg ut av.
Jeg ser frem til...
...tiden nÃ¥ snart,
nÃ¥r jeg vil legge ut pÃ¥ et nytt eventyr
og finne svarene
pÃ¥ spÃ¸rsmÃ¥lene jeg har stilt hele livet
og ikke visst svarene pÃ¥.
Fornekter man Djevelen,
fornekter man Lucifers eksistens,
fornekter man synd, Helvete,
og evig straff,
fornekter man automatisk Kristi frelse.
Faktisk
kan man ikke fornekte Lucifers eksistens uten Ã¥ nÃ¸dvendigvis
benekte Kristi, vÃ¥r frelsers guddommelighet og funksjon.
Hva er formÃ¥let med Kristi komme?
Ã… skape et fint land og gi oss bedre liv?
Nei. Han kom for Ã¥ frelse oss fra synd.
S-Y-N-D.
SER DU NOE, SÃ… SI NOE
Kirken skal ta seg av reelle behov. Hvis behovene ikke blir mÃ¸tt,
gÃ¥r folk sin vei og finner svarene de leter etter.
Jeg ser for meg en situasjon
i atmosfÃ¦ren New York hadde pÃ¥ 1970-tallet,
der slike behov ble uttrykt,
og folk ble sendt vekk av prester
som fortalte dem at vi hadde gÃ¥tt bort fra slik gammel overtro.
Men folk hadde ikke gÃ¥tt bort fra Ã¥ tro pÃ¥ slike lidelser.
Hvis de, bare Ã©n eneste av dem, presenterte seg for Malachi Martin,
tviler jeg ikke pÃ¥ at han ville ha reagert som en prest.
NÃ¥r et menneske er besatt av en demon,
hva er meningen med
Ã¥ besette et individ?
Ã… Ã¸delegge individets sjel
i den grad at det mÃ¥ havne i Helvete.
Alle har sin egen tro pÃ¥ Gud...
PSYKOTERAPEUT OG RETTSMEDISINSK RÃ…DGIVER
...djevelen og Ã¥ndelighet, men nÃ¥r det gjelder Ã¥ bli overbevist,
tror jeg ikke vi kan lykkes i Ã¥ overbevise noen,
for det finnes ingen ordentlige bevis.
Vi kan ikke si: "Dette er djevelen."
Vi har ingen bilder av ham.
Og jeg tror folk vil vÃ¦re skeptiske
helt til de fÃ¥r se et slikt bilde.
Og det er greit. Skepsis er sunt.
Jeg oppmuntrer til det. Ikke ta noe for gitt.
Still alltid spÃ¸rsmÃ¥l.
Iblant var han snakkesalig.
Andre ganger var han innadvendt og stille.
Idet vi kom nÃ¦rmere,
var det en uuttalt spenning.
Vi fÃ¸lte at vi nÃ¦rmet oss noe.
Og...
...jeg hadde bekjent mine synder for ham
en halvtime tidligere,
sÃ¥ jeg hadde ingenting pÃ¥ samvittigheten.
Men fremdeles
var det en fÃ¸lelse av bange anelser mellom oss.
Og jeg kunne ikke forklare hvorfor.
Jeg heter Matt Baglio.
Jeg skrev The Rite: The Making Of A Modern Exorcist.
Roma er pÃ¥ mange mÃ¥ter eksorsismens hovedstad.
Jeg hÃ¸rte om et kurs i eksorsisme...
FORFATTER
...som vekket interessen min for eksorsisme.
FÃ¸r jeg begynte pÃ¥ boken, visste jeg ingenting om eksorsisme.
Og jeg ble svÃ¦rt overrasket
over mye av det jeg lÃ¦rte her i Italia.
Det er sannsynligvis 20 stykker som gjennomgÃ¥r eksorsisme
i Roma akkurat nÃ¥.
Kurset i eksorsisme som vi har
pÃ¥ universitetet her i Roma
ble skapt av en lekmann.
Og det ga meg ogsÃ¥ mulighet til Ã¥ jobbe...
EKSORSIST
...med en berÃ¸mt...
I alle fall i Italia. ...en svÃ¦rt berÃ¸mt eksorsist
ved navn pater Gabriele Amorth.
Vi prÃ¸ver Ã¥ gi et generelt overblikk over eksorsisme.
SÃ¥ vi snakker om riten
og den liturgiske delen.
Men vi snakker ogsÃ¥ om de medisinske aspektene
for Ã¥ prÃ¸ve Ã¥ vise presten forskjellen
pÃ¥ schizofreni og virkelig besettelse.
Forskjellen pÃ¥ en som er pÃ¥virket av narkotika eller depresjon
og virkelig besettelse.
I dag vil kirkens hierarki,
der noen stÃ¸tter kurset og andre ikke gjÃ¸r det,
ha en mer forsiktig tilnÃ¦rming.
Og de vil omfavne moderne medisin og moderne vitenskap,
men samtidig vil de ikke avvise sin egen fortid
og sin egen tro pÃ¥ at eksorsisme
er nÃ¸dvendig
i visse sjeldne tilfeller.
Et tema for kurset var Ã¥ prÃ¸ve Ã¥ lÃ¦re prester
om Den katolske kirkens tradisjonelle lÃ¦re om ting som djevelen.
Mange katolske prester tror ikke pÃ¥ eksorsisme.
Det var overraskende.
De tror ikke pÃ¥ Djevelen som et personifisert vesen.
Fordi de tenker pÃ¥ Hollywood-filmer og slikt.
Det er lett Ã¥ le av
og si: "Jeg tror heller ikke pÃ¥ det."
Og de prÃ¸vde Ã¥ minne prestene pÃ¥
at dette er noe kirken tror pÃ¥, og at det stÃ¥r i Bibelen.
Vi ser at Kristus var den fÃ¸rste eksorsisten.
Han hadde mange mÃ¸ter med folk som var besatt av djevelen.
Det stÃ¥r i skriften.
Og han kunne fordrive demoner.
SÃ¥ ga han evnen til disiplene.
Disiplene kunne ogsÃ¥ fordrive demoner.
"Ingen kan foreta eksorsisme pÃ¥ besatte
uten spesiell tillatelse fra den lokale biskopen."
KANONKODEKSLOVEN
Jesus foretok eksorsismer, og etter ham
fikk kirken evnen og retten til Ã¥ bedrive eksorsisme.
HÃ¸ytidelig eksorsisme, ogsÃ¥ kalt stÃ¸rre eksorsisme,
kan bare utfÃ¸res av en prest og med biskopens tillatelse.
Presten mÃ¥ gÃ¥ forsiktig frem
og holde seg til kirkens regler.
Sykdom, spesielt mental sykdom,
er noe helt annet.
Behandling av dette er medisinens sak.
Derfor mÃ¥ man fÃ¸r man utfÃ¸rer eksorsisme...
"BESATT" GUTT KNIVSTUKKET AV FAR
...forsikre seg om at det dreier seg om
Den ondes tilstedevÃ¦relse og ikke sykdom.
Anneliese Michel sultet ihjel i en alder av 23.
Hun var en religiÃ¸s student som snakket med rare stemmer.
Legene sa at hun hadde epilepsi.
Men hun trodde det var djevelen.
Det gjorde ogsÃ¥ en gruppe prester, som spilte inn stemmene.
Prestene, som fulgte et rituale fra 1600-tallet,
trodde at det fungerte.
At Anneliese var Ã¥ndelig helbredet da hun dÃ¸de.
Men en bayersk aktor sier at biskopen
som sa ja til eksorsismen,
prestene som utfÃ¸rte den, og foreldrene som tillot det,
kan bli siktet for forsÃ¸mmelse
for ikke Ã¥ ha skaffet den sultende kvinnen medisinsk hjelp.
I vitenskapen
begynner man med blanke ark.
Alt tas med i betraktningen, og man fortsetter
og utelukker forskjellige variabler etter hvert.
Alle var svÃ¦rt forskjellige.
Alle var unike og individuelle.
Jeg prÃ¸vde Ã¥ utelukke mental sykdom.
Og utelukke forskjellige faktorer.
Kognitiv funksjon.
Psykotrope medisiner.
Bivirkninger, hvis de hadde det.
Jeg er ikke redd for skeptikerne,
for jeg er skeptisk til meg selv.
Jeg tror ikke pÃ¥... alle som kommer og sier:
"Jeg er besatt." Nei, nei. Jeg er svÃ¦rt skeptisk.
Og en vanlig prest bÃ¸r virkelig vÃ¦re svÃ¦rt skeptisk.
For Ã¥ virkelig forstÃ¥ hva det er.
Og jeg kan si at i min erfaring
som eksorsist,
har mer enn 90 prosent av de som kommer til meg som eksorsist
og sier at de har problemer med djevelen,
ikke problemer med djevelen i det hele tatt.
Folk sier at de besatt hele tiden. Det gjÃ¸r det ikke sant.
Man mÃ¥ utelukke det.
Eller godta det.
NÃ¥ kom de til ham med en mann som hadde en ond Ã¥nd.
Han var blind og stum,
og Jesus helbredet ham,
sÃ¥ han kunne bÃ¥de tale og se.
Hele folkemengden ute av seg av undring og sa:
"Kanskje dette er DavidssÃ¸nnen?"
Men da fariseerne hÃ¸rte det, sa de:
"Det kan bare vÃ¦re ved hjelp av Beelsebul, herskeren over de onde Ã¥ndene,
at denne mannen driver de onde Ã¥ndene ut."
Men Jesus visste hva de tenkte, og sa til dem:
"Hvert rike som kommer i strid med seg selv, blir lagt Ã¸de,
og en by eller et hus som kommer i strid med seg selv, kan ikke bli stÃ¥ende.
Om nÃ¥ Satan driver ut Satan,
er han kommet i strid med seg selv.
Hvordan kan da riket hans bli stÃ¥ende?
Og om det er ved Beelsebul jeg driver ut de onde Ã¥ndene,
hvem er det da deres egne folk driver dem ut ved?
Derfor skal deres egne dÃ¸mme dere."
Vi vet nÃ¥ at det finnes folk som programmerer
barn helt ned i to Ã¥rs alder,
forsterker det ved sju Ã¥rs alder, og bekrefter det nÃ¥r de er 14 og 21.
De programmeres...
...til Ã¥ dyrke Lucifer.
De blir djeveldyrkere.
Og det skapes tusenvis av dem hvert eneste Ã¥r.
Vi vet hvem som gjÃ¸r det, vi vet hvor de gjÃ¸r det,
men vi kan ikke gjÃ¸re noe med det. Det er et fritt land. Og...
Det foregÃ¥r pÃ¥ forskjellige mÃ¥ter.
TV har mye med det Ã¥ gjÃ¸re.
Musikk har mye med det Ã¥ gjÃ¸re.
Vi har fÃ¸rt statistikk over de besatte vi kjenner til,
og det er mange av dem.
Det er ingen... Det er ingen etnisitet.
Ingen religiÃ¸sitet.
Det er ingen kjÃ¸nn.
Det er ingen intellektualitet. Det er ingen Ã¸konomi.
Det finnes ingen regel.
Det er en eller annen indre alkymi.
For det kommer snikende.
Satan har ikke en skriftrull og sier:
"Du kan fÃ¥ dette hvis du selger meg din sjel."
Faustisk eller Mefistofeles.
Det er ikke slik.
Det er enkelt, sakte, men sikkert.
Og besettelsen
blir slik at pÃ¥ et visst tidspunkt
styres du av noe
som overtar din vilje litt etter litt.
Det er en langsom prosess, helt til du en dag
ikke kan si nei, og du er besatt.
Du har ikke lenger noe valg.
Hvordan vet man at en person er helt besatt?
Det er et ledende spÃ¸rsmÃ¥l. PÃ¥ Ã©n mÃ¥te er det svÃ¦rt enkelt Ã¥ svare pÃ¥.
Det...
Dette er testen. Det finnes tester.
Du kjenner noen.
Du innleder et forhold til dem. Du gÃ¥r kanskje til sengs med henne.
Du jobber pÃ¥ kontoret med ham, du kjenner ham sosialt.
Og du tror at du kjenner ham,
helt til det en dag
skjer noe, og...
...du plutselig fÃ¥r se en du ikke kjenner.
Det er flyktig.
KameraÃ¸yet Ã¥pner seg for virkeligheten,
man ser det, og sÃ¥ lukkes det igjen.
Slik vet man det. Ellers er de...
De kan vÃ¦re gode fedre. De kan vÃ¦re gode statsledere.
De kan vÃ¦re gode bankmenn. De kan vÃ¦re seksuelt moralske.
Alt mulig. Men de er besatt.
Helt overgitt til Satan.
Malachi sa det til meg mange ganger.
Han sa at som samfunn
var Vesten og hele verden pÃ¥ vei mot et slags vendepunkt.
Han forventet, muligens i hans levetid eller etter,
det han pleide Ã¥ kalle "nÃ¥r jeg spiller harpe",
at det ville komme en hendelse
som ville definere slutten pÃ¥ det han kalte den katolske Ã¦ra
slik vi kjenner den.
Og han sa at pÃ¥ grunn av det ville det skje forskjellige ting.
Og slikt som besettelser ville fÃ¥ en naturlig Ã¸kning.
Alle har lest avsnittet i femte Mosebok der Gud sier:
"Dere kan velge mellom to veier,
og jeg forteller dere hvilken dere skal fÃ¸lge."
PÃ¥ den ene siden kan man velge liv og godhet.
PÃ¥ den andre siden kan man velge dÃ¸d og ondskap.
Jeg tror virkelig at det jeg ser nÃ¥,
med alt jeg har hÃ¸rt og alt jeg har lest om,
bare er stillheten fÃ¸r stormen.
For jeg ser at vi fÃ¸res i retningen
pater Martin beskrev,
og jeg liker ikke det som foregÃ¥r.
Overalt
i vÃ¥r verden i dag med omlag fem milliarder,
og hovedsakelig ved lovlig abort, men ogsÃ¥ ved prevensjon,
aktiv dÃ¸dshjelp, lovlige barnedrap,
bevisst fremkalte borgerkriger,
stedsbestemt sult,
og strÃ¸mmer av flyktninger...
Aldri fÃ¸r i menneskets historie
har sÃ¥ manges blod blitt utgytt
og nÃ¥delÃ¸st bortkastet...som i dag.
Dagens samfunn spesialiserer seg pÃ¥ massedÃ¸d,
og vi tilhÃ¸rer samfunnet, enten vi vil eller ei.
SÃ¥ vi er mot livet.
Vi er mot livet.
Og fulle av blodig skyld.
Hvert dÃ¸gn gjÃ¸r vi pÃ¸len av mÃ¸rkerÃ¸dt menneskeblod stÃ¸rre.
Vi gjÃ¸r det.
Dette er ingen undergrunnstanke.
Man mÃ¥ bare se det.
Hvis man ikke har tro og Ã¥ndelighet,
ser man det ikke.
Man gÃ¥r glipp av det overnaturliges mirakler.
Og man gÃ¥r glipp av det naturliges omvendte mirakler.
Og...
Ã…pne Ã¸ynene.
Finn Gud, sÃ¥ fÃ¥r du se.
Lucifer har fÃ¥tt til helt utrolig PR. Han eksisterer ikke.
At han sto bak 2. verdenskrig,
som vi kjempet i, ble aldri kjent.
Han har gjort det slik at han ikke eksisterer.
Overskriften kunne ha vÃ¦rt: "Djevelen slÃ¥r ut mafiaen."
For i 22 amerikanske og kanadiske byer blir den forrige storselgeren
Gudfaren knust
av filmen om djevelbesettelse, Eksorsisten.
Det var en morsom film ved navn Eksorsisten,
basert pÃ¥ boken av William Blatty,
som tar helt feil nÃ¥r det gjelder eksorsisme.
Det er tulleeksorsisme,
fordi den fÃ¥r eksorsisme til Ã¥ vÃ¦re en slags kombinasjon
av Frankenstein og Dracula med masse grÃ¸nn gugge,
vinduer som knuser og kropper som flyr.
Det er mye mer forferdelig og dÃ¸delig enn det.
Alt man ser i Eksorsisten kan skje.
Men det kan skje en eksorsist i lÃ¸pet av hans liv.
PROFESSOR I LITURGI OG DEKANUS I TEOLOGI
Det hadde nesten vÃ¦rt uhÃ¸rt at det skulle forekomme
hos et enkelt individ i en enkelt sak.
Filmene pleier Ã¥ fortette mange av fenomenene.
Jeg kjenner en eksorsist som sa at han bare har sett Ã©n levitasjon
pÃ¥ sine 20 Ã¥r som eksorsist.
Ikke sant? Men han har sett det.
Ikke sant? Han sÃ¥ et barn sveve over gulvet.
Da vi ga ut Hostage To The Devil,
fikk vi noen problemer fordi Tony var en god venn av Peter Blatty.
De krevde at Malachi mÃ¥tte skaffe et brev fra paven
der det sto at han var
det at han var det han sa, og at eksorsisme var slik han sa.
Og Malachi skaffet et brev fra Paul VI.
Da Peter Blatty fikk hÃ¸re om det,
gikk han i taket.
Han bare...
Eksorsisme var hans.
Og ikke bare skrev han en omtale av boken,
han skrev en kritikk av boken i Los Angeles Times,
der fÃ¸rste linje var:
"Jeg hater denne boken."
Da jeg skrev boken i 1975,
skrev jeg den av en eneste grunn.
Jeg skrev den fordi mine kolleger
i USA, Canada, Australia og Irland
hadde glemt hva det dreide seg om.
De visste ikke at det fantes lenger.
Siden jeg arbeidet i feltet, og arbeidet med det,
ville jeg skaffe tillatelse til fem til ti eksorsismetranskripsjoner
og gi dem ut med et forord.
Jeg leste Malachi Martins bok pÃ¥ et tidlig tidspunkt.
Og den gjorde absolutt inntrykk pÃ¥ meg.
Det gir et svÃ¦rt dramatisk bilde av eksorsisme.
Det er det ingen tvil om. Her var en katolsk prest
som skrev om et tema mange ikke visste noe om,
og uansett hva man vil si om Hostage To The Devil,
er det absolutt fengslende lesning, selv i dag.
Jeg heter John Zaffis.
Jeg er etterforsker i det overnaturlige og demonolog.
Jeg har vÃ¦rt involvert i feltet i 42 Ã¥r
og etterforsket mange forskjellige typer pÃ¥stander om hjemsÃ¸kelser
og muligheter for besettelse.
For mange Ã¥r siden sÃ¥ folk frem til
Ã¥ sette seg ned og lese en bok.
DEMONOLOG
Og Hostage To The Devil er sannsynligvis en av de fÃ¸rste bÃ¸kene
jeg leste i forhold til dette arbeidet.
Og jeg fikk endelig mulighet til Ã¥ treffe ham
da han talte pÃ¥ en liten tilstelning.
Han hadde et blikk man ser hos mange Ã¥ndelige mennesker.
De prÃ¸ver Ã¥ fÃ¥ et inntrykk av deg.
Man mÃ¥ huske at nÃ¥r man begynner i dette feltet,
er det viktig Ã¥ kunne vÃ¦re pÃ¥ vakt
og forsiktig med de du assosierer deg med.
For folk kommer etter deg pÃ¥ et blunk
for Ã¥ Ã¸delegge for deg.
Han var i en nedadgÃ¥ende spiral av flere og flere myter.
Hostage To The Devil var en fortelling om hans...
...forsÃ¸k pÃ¥ Ã¥...
...drive djevelen ut av...
...forskjellige mennesker som var...
...besatt av djevelen.
Og etter alt Ã¥ dÃ¸mme...
Full av feil, frÃ¥tsende i sÃ¸ppel
...holdt ikke fortellingen mÃ¥l.
er glad over Ã¥ kunne fortelle at den er full av deler med prangende skitt
Malachi Martin ser ikke
forskjell pÃ¥ en demon og et troll i bakken.
Boken solgte ekstremt bra.
Etterhvert solgte den mer enn Eksorsisten,
og den er fortsatt i opplag, selger fortsatt,
og har solgt mer enn Ã©n million eksemplarer.
Det appellerte til hans romantiske natur
Ã¥ kunne fortelle en romantisk historie.
Og han gjorde det bra.
Han solgte en del bÃ¸ker. Mer enn en del.
PÃ¥ den ene siden
kan man si at han alltid var interessert
i den mest oppsiktsvekkende historien han kunne fortelle.
PÃ¥ den andre siden
er det enkelte som tror at han, Malachi Martin selv,
pÃ¥ en mÃ¥te var besatt av djevelen.
Og at han skulle ta rollen
som en som kunne utdrive djevler,
var en veldig smart triks.
-Har du noen gang vÃ¦rt besatt? -Nei. Takk Gud.
Kritikere tror at du kanskje var det da du skrev denne boken.
MÃ¥ Herren helbrede meg hvis jeg var besatt.
Jeg tviler pÃ¥ det.
Folk mÃ¥ forstÃ¥ en ting.
Han var banebrytende.
Han gikk offentlig.
Han var pÃ¥ tv og radio
og snakket om dette temaet.
Demonologi.
Besettelse.
Slikt finnes. Slikt skjer.
Han ble korsfestet i kulissene,
med kirken og folk som gjorde narr av ham.
"Forvrengning, lÃ¸gn og en lÃ¸psk fantasi
for Ã¥ utdype og forsvare en spesiell tese."
Du vet hva Ben Jonson sa
da noen skrev noe lignende... eller sa noe lignende om verkene hans?
Han sa: "NÃ¥r en herre kaster skitt pÃ¥ meg,
vet jeg at han bare har skitt Ã¥ kaste."
Jeg svarer ikke kritikere.
Jeg blÃ¥ser i hva kritikere har Ã¥ si.
Og jeg tror pater Martin hadde det pÃ¥ samme mÃ¥te.
Vi er mer interessert i Ã¥ behage Gud
enn i Ã¥ behage vÃ¥re medmennesker.
Hvis man nevner Gud, buer de. Hvis man nevner Jesus, buer de.
De vil fjerne det fra trosksapseden.
De ti bud og slikt.
Men merkelig nok stÃ¥r det
"in God we trust" pÃ¥ pengene vÃ¥re.
Jeg vet ikke om noen som vil fjerne det.
SÃ¥ vet du hva? Hvis du ikke tror pÃ¥ Gud
og vil fjerne alt...
SÃ¥ ta hver cent du har
og gi dem bort.
NÃ¥. Ikke vent.
Gi dem bort. For Guds navn stÃ¥r pÃ¥ pengene.
Da er du en hykler.
GjÃ¸r det du sier at du vil gjÃ¸re.
PÃ… LUFTA
Jeg traff ham aldri personlig, men jeg intervjuet ham
i timevis pÃ¥ radioen.
RADIOPERSONLIGHET OG FORFATTER
Jeg var svÃ¦rt heldig. Og vi ble nÃ¦re venner.
Og jeg tror ikke man kunne hÃ¸re pÃ¥ Malachi
uten Ã¥ danne seg en mening i den ene eller andre retningen.
Jeg har fÃ¥tt mange... Ikke mange. Noen fÃ¥ svÃ¦rt sinte fakser.
Det har du nok.
"Art, hvordan vÃ¥ger du Ã¥ utsette publikum for denne gammeldagse
svovelpredikanten...?"
Folk er veldig sinte.
Det er de. Jeg vet at de er sinte.
Men som jeg sier, slik jeg tolker de svÃ¦rt sinte,
er at dette Ã¸delegger levesettet deres.
Det viser en svakhet.
Det forteller sannheten om hvordan de lever,
og de liker ikke Ã¥ bli minnet pÃ¥ det.
Han fikk det til veldig bra.
Han tjente masse penger pÃ¥ Ã¥ skrive bÃ¸kene
og Ã¥ dukke opp pÃ¥ radio og tv.
Men
hva fÃ¸rte det til?
En enorm skuffelse for de som endelig gjennomskuet ham.
Pater Martin, hvor kan jeg skrive til deg?
Her kommer adressen.
217 East 66th Street, New York, New York.
Han ga fra seg privat informasjon
fordi han ville hjelpe folk.
Syntes jeg at det var lurt? Nei.
Og jeg advarte ham om
at det kanskje ikke var sÃ¥ lurt.
Og jeg gjorde det pÃ¥ grunn av de tusenvis av epostene jeg fÃ¥r hver dag.
SÃ¥ jeg visste hva som ville skje.
Telefonen ringte hele tiden, og jeg sÃ¥ pÃ¥ telefonsvareren
og lurte pÃ¥ hvorfor den ikke svarte.
Og det sto 99.
Jeg begynte Ã¥ hÃ¸re pÃ¥ beskjedene, og det var jo selvsagt alle de...
...som trodde at de var besatt og ville snakke med ham.
Jeg ringte Malachi og spurte hva som hadde skjedd,
og han sa...
Han unnskyldte seg og sa:
"Jeg ga dem nummeret ditt. Jeg lover Ã¥ aldri gjÃ¸re det igjen."
Jeg tror aldri jeg har mÃ¸tt noen som har sÃ¥ sterk karisma.
Han trakk en til seg.
SvÃ¦rt sjarmerende.
SvÃ¦rt intelligent.
Bevandret i mange emner
bÃ¥de i det verdslige og det Ã¥ndelige.
Jeg hÃ¸rte det fra den andre siden, fordi jeg fikk hÃ¸re fra noen
som var helt knust
fordi han hadde avsluttet forholdet.
SÃ¥ jeg vet hvor vondt det var for folk nÃ¥r det skjedde.
Og jeg fryktet at det samme ville skje med meg.
Jeg vet ikke hva annet jeg kan si, men ja, det er sant.
Folk mÃ¥ ha blitt for eiesyke.
Og jeg forstÃ¥r hvorfor, for han var sÃ¥ forlokkende.
Han var en sjarmerende fyr som fortalte morsomme historier.
Noen av dem var til og med ganske obskÃ¸ne.
Og fordi han var sÃ¥ uvanlig,
lot de fleste av oss rundt middagsbordet
ham fÃ¥ holde pÃ¥.
Vi sa: "Slik er Malachi. Han er bare Malachi."
Uheldigvis,
siden menn er menn,
og Malachi Martin var en mann,
sÃ¥ "forelsket" Malachi Martin seg,
han sa i alle fall det, i kona mi.
De innledet et forhold.
Jeg ville ikke tro
at han hadde et forhold til kona mi.
Derfor fornektet jeg det lenge.
SÃ¥...
...han var bare en lÃ¸gner, en kjeltring og en bedrager.
Jeg er glad for at jeg skal dÃ¸mmes av Jesus,
for jeg vil ikke dÃ¸mmes av mennesker.
Jeg hadde blitt dÃ¸mt til helvete av alle anstendige,
for jeg er en skitten gris.
Det har jeg vÃ¦rt hele livet.
Jeg kjenner meg selv bedre enn noen.
Og jeg vet at jeg ikke fortjener noe.
Jeg sÃ¥ aldri noe ego. Jeg kjÃ¸rte rundt med ham,
og sa til ham: "Pater,
jeg vil oppnÃ¥ din hellighet."
Og han sa til meg:
"I Guds Ã¸yne er jeg en elendig gris."
Jeg krasjet nesten, for jeg tenkte:
"Hvis du er en elendig gris, er jeg ferdig."
Jeg er jo ikke engang...
Jeg kommer jo aldri til himmelen.
Det vet jeg bare.
Han er en kriger.
Han var en Guds kriger, og er fortsatt en Guds kriger.
Det begynte i 1984, da jeg gikk ut fra det katolske universitetet
med en grad i sovjetstudier, merkelig nok.
SÃ¥ begynte jeg Ã¥ jobbe for myndighetene.
ETTERRETNINGSBYRÃ…ET
I CIA.
Jeg ble der til 1997.
Og mye av jobben var svÃ¦rt hemmelig,
sÃ¥ jeg kan egentlig ikke snakke noe sÃ¦rlig om det.
Det er rart, men jeg har ikke vÃ¦rt her pÃ¥ mange Ã¥r.
Og jeg fÃ¥r noen av fÃ¸lelsene.
Det er svÃ¦rt blandede fÃ¸lelser.
Jeg fÃ¸ler...frykt.
Jeg fÃ¸lte alltid at det var begrenset hvor mye jeg kunne beskytte ham.
For etter en stund begynte jeg Ã¥ forstÃ¥
at det han kjempet mot ikke var noe et byrÃ¥skilt
eller et vÃ¥pen kunne hjelpe mot.
Myndighetene kan lÃ¦re deg Ã¥ gjÃ¸re mange slags ting.
Men nÃ¥r det gjelder ting i verdenen vi ikke kan se,
har de ingen opplÃ¦ring.
Han snakket alltid om NYPDs engasjement i eksorsisme
som svÃ¦rt indirekte.
Bare fordi han ikke tok sjansen
pÃ¥ at lÃ¸smunnede ville lÃ¸pe
til New York Daily News eller New York Post
og hevde at New York-politiet
hjalp til med Ã¥ drive demoner ut av folk.
SÃ¥ hans kontakt med New York-politiet
hadde nok vÃ¦rt mer i likhet
med hans kontakt med folk som Ralph Sarchie.
Men det var aldri offisielt
at NYPD tilkalte eksorsister.
Dette er notatene mine.
Det dette handler om.
Noen ganger er det vanskelig, men som oftest vet man det
pÃ¥ grunn av hvordan de oppfÃ¸rer seg.
Man vet at de ikke er mentalt syke. Det er noe annet.
Og en god eksorsist og en god etterforsker
kommer til bunns i det.
Det kan ta tid, men det gÃ¥r an.
Det mÃ¥ vÃ¦re en prest, og han mÃ¥ ha tillatelse fra en biskop.
Jeg kjenner biskoper, og jeg har sagt til dem:
"John eller Mary nedi gata
trenger en eksorsisme, Deres nÃ¥de."
Men mye av det er opp til eksorsisten,
for pÃ¥ et visst tidspunkt mÃ¥ jeg snu meg rundt
og si til den besatte: "Hvem er du?"
En eksorsist svarer aldri pÃ¥ spÃ¸rsmÃ¥l fra den besatte.
Man fortsetter til man finner navnene deres. Alle navnene.
Stygge navn.
Skumle navn. Kyniske navn.
Og nÃ¥r man har det, har man taket pÃ¥ dem.
For de lystrer det navnet. De fÃ¸lger det navnet.
SÃ¥ fortsetter man med Ã¥ finne ut hvem som har sendt dem,
hvordan de kom hit, nÃ¥r, hva som er deres spesialitet.
Og det er som en hund som prÃ¸ver Ã¥ slippe unna.
Og man fÃ¸lger etter. Det er som en hund.
Den biter deg i hÃ¥nda. DÃ¸delig hvis man ikke er forsiktig.
Det er utrolig hvor svake folk er
nÃ¥r det virkelig gjelder Ã¥ mÃ¸te det overnaturlige.
For nÃ¥r det overnaturlige viser seg,
har jeg sett sterke menn bryte sammen i grÃ¥t.
Det er bare for mye. Det er skremmende.
Hvis de mÃ¥ler sin intelligens med hans intelligens,
kommer de til Ã¥ bli fanget.
Malachi Martin hadde et svÃ¦rt dypt forhold
til dr. Coomaraswamy pÃ¥ et personlig sÃ¥ vel som Ã¥ndelig nivÃ¥.
Og han visste at dr. Coomaraswamy
aldri ville prÃ¸ve Ã¥ lure ham, sÃ¥...
...da Rama Coomaraswamy ringte ham
og ba Malachi om Ã¥ komme opp og treffe en ung jente...
...nÃ¸lte ikke Malachi.
Spesielt siden det var et barn som sto pÃ¥ spill
For et sÃ¥ ungt barn
kan ikke velge det onde med viljens fulle samtykke.
Det kan man ikke.
Se for deg ei lita jente. Hun kan ikke ta slike valg.
Og det er forresten den andre grunnen til
at et barn aldri kan bli helt besatt.
For Ã¥ bli helt besatt, slik Malachi beskrev det,
mÃ¥ man gi viljens fulle samtykke.
Han sÃ¸kte ikke etter eventyr. Han kjente farene.
Men han var ikke i form til Ã¥ utfÃ¸re eksorsismen verken fysisk
eller Ã¥ndelig. Kanskje han ikke hadde nok beskyttelse heller.
Men han tok risikoen
og godtok faren
fordi det var en liten jente,
og familien fÃ¸lte ikke at de hadde noe annet valg.
Det fÃ¸rste jeg fÃ¸lte, var skrekk.
Og det var en skrekk som Ã¸kte. Jeg kan ikke forklare hvorfor.
Det var som jeg sa.
Jeg visste at jeg, som Den katolske kirken sier,
var i nÃ¥de.
Jeg hadde ingenting Ã¥ bekymre meg for.
Men likevel
tror jeg alle har vÃ¦rt i situasjoner der...
...man fÃ¸ler en gnagende form for uro.
Og den bare Ã¸kte.
Den Ã¸kte og Ã¸kte.
Det er makt over viljen. Man vÃ¥kner ikke pÃ¥ morgenen
og tenker: "JÃ¸ss, jeg er besatt."
Det er alltid en sakte prosess man gir sitt samtykke.
Ã…pner man hjertet for Satan, godtar han invitasjonen.
Det er ikke...
Han sier ikke nei.
Og hvis noen slipper ham inn, gÃ¥r han med pÃ¥ det.
Han bruker muligheten.
BIBELEN
"Jeg ba disiplene dine drive den ut, men de var ikke i stand til det."
Da sa Jesus:
"Du vantro og vrange slekt! Hvor lenge skal jeg vÃ¦re hos dere
og holde ut med dere? Kom hit med sÃ¸nnen din!"
Mens gutten ennÃ¥ var pÃ¥ vei fram,
kastet den onde Ã¥nden
ham over ende og rev og slet i ham.
Og Jesus spurte faren: "Hvor lenge har han hatt dette?"
Og han sa: "Siden han var barn."
Sytten Ã¥r.
Sytten Ã¥r, og akkurat nÃ¥
fÃ¸les det som om det faen meg skjedde i gÃ¥r.
Her er det.
Merkelig nok strammer brystet mitt seg nÃ¥r vi nÃ¦rmer oss huset.
Jeg vet at det ogsÃ¥ er mye tristhet.
PÃ¥ et svÃ¦rt menneskelig nivÃ¥.
Vi snakker om en mann som i de mange Ã¥rene jeg kjente ham...
...11, 12 Ã¥r...
...var som familie for meg.
Han var familie for meg.
Og nÃ¥ nÃ¦rmer jeg meg stedet han sto ansikt til ansikt
med noe ingen av oss noensinne har mÃ¸tt,
og som til slutt tok livet hans.
SÃ¥ jeg fÃ¸ler en blanding av tristhet,
engstelse,
frykt
og sinne over det som skjedde med ham.
Det tok vennen min. Det tok min aller beste venn.
Han var min beste venn.
Herregud.
Det rare er at jeg trodde at jeg ville vÃ¦re mye roligere.
Hjertet mitt slÃ¥r som en jÃ¦vla tromme.
Vi kjÃ¸rte inn.
Bilen deres sto akkurat der.
Det var faktisk en Ford Explorer.
Og vi kjÃ¸rte bort, og jeg sa til Malachi:
"Er det dem?" De vandret rundt. "De skal ikke vÃ¦re her", sa jeg.
Han sa ingenting, og akkurat da
sÃ¥ jeg pÃ¥ ansiktet hans...
...at det var dem.
Den er borte. Kan du sette deg i stolen i et Ã¸yeblikk?
-Hvorfor det? -Fordi...
Konsentrer deg.
Jeg var med en gruppe som etterforsket hjemsÃ¸kte hus.
Nesten alle var spesialister. Vi hadde en lege, en pleier, en psykolog.
Jeg var videofotograf, og jeg...
Jeg tok bilder og filmet. Hjalp til med Ã¥ holde fast folk.
En produsent for ABC fant nettstedet vÃ¥rt.
Og vi hadde en artikkel om
en mulig besettelse vi jobbet med.
Og de spurte om vi var interessert i Ã¥ lage et program i beste sendetid,
og vi sa: "Selvsagt er vi interessert."
Det var for 20-25 Ã¥r siden, og det var ingen slike programmer pÃ¥ tv.
Det var fÃ¸r alle etterforskerne i det overnaturlige.
Jeg tror vi var pionerer, men selv nÃ¥r det gjaldt etterforskningene,
undersÃ¸kelsene og vurderingene av folk,
hadde jeg ingen rollemodell.
Det fantes ingen lÃ¦rebok man kunne lese.
Jeg lÃ¦rte bare av erfaringene
med de forskjellige sakene, de forskjellige familiene
og de forskjellige menneskene.
Og det var visse i gruppen som mente
at alle sakene vi fikk var besettelser.
Jeg mente ikke det.
Min personlige og profesjonelle mening
utelukket et stort antall saker.
Hvis du ber om et forholdstall, vil jeg si...
...at jeg utelukket to tredjedeler.
Dette var den fÃ¸rste eksorsismen vi var med pÃ¥.
Vi dro til huset. Det var ikke i kirken.
Og vi visste ikke hva som ville skje.
Jenta trodde ikke at hun var besatt. Vi var heller ikke sikre.
Hun sa: "Jeg fÃ¥r nok ingen reaksjon."
Men den morgenen var det en svÃ¦rt sint fÃ¸lelse
i rommet. SvÃ¦rt kaldt.
Romtemperaturen falt flere ganger.
Den gikk opp og ned, opp og ned.
SÃ¥ snart presten begynte med helgenlitaniet,
begynte hun Ã¥ bevege seg i stolen og skrike
og komme seg ut av bÃ¥ndene, og hun reiste seg slik...
...og kom seg ut av alle bÃ¥ndene, og gikk rett mot presten.
Og hun prÃ¸vde Ã¥ stikke ut Ã¸ynene pÃ¥ seg selv.
PÃ¥ det tidspunktet prÃ¸vde jeg Ã¥ hindre henne i Ã¥ gjÃ¸re det.
Og hun bet meg.
Vi gikk ut av bilen samtidig. Jeg gikk bort til ham, og han sa:
"La oss presentere oss, og sÃ¥ kan du dra."
Vi gikk bort til dit de sto.
Vi presenterte oss.
Og sÃ¥ kommer et lite barn
rett bort til Malachi der borte.
Hun ser opp pÃ¥ ham og sier:
"Du er pater Malachi, og du tror at du kan hjelpe henne."
Da visste jeg at dette var noe
ingenting hadde forberedt meg pÃ¥.
Og Malachi bare...
...oppfÃ¸rte seg som om hun var en helt vanlig jente.
Noe var galt.
Visste jeg at hun var besatt? Nei. Jeg visste at noe var galt.
Vi snakker om en fireÃ¥ring. Hun var helt uskyldig.
Det var ingen grunn til at jenta skulle vÃ¦re rammet av dette.
Malachi ga meg blikket,
som for Ã¥ si: "Dette er mitt omrÃ¥de, Bob.
Du burde ikke vÃ¦re her."
Det var ikke mitt omrÃ¥de i det hele tatt.
Noe av det karakteristiske
man mÃ¥ fÃ¥ Ã¸ye pÃ¥ for Ã¥ vite om noen er besatt,
er ett av tegnene. Man trenger fire tegn.
Utrolig styrke.
Kunnskap om gamle sprÃ¥k.
Frykt for hellige ting.
Og kunnskap om skjulte eller svÃ¦rt fjerne ting.
Jeg tror man kan late som de tre fÃ¸rste.
Jeg kan late som om jeg har utrolig styrke.
Jeg kan snakke latin eller gresk,
for det husker jeg fra skolen.
Jeg kan late som om jeg er redd for krusifikset.
Jeg kan late som.
Men det jeg ikke kan finne pÃ¥
eller late som,
er Ã¥ vite ting fra ditt liv
som det er helt umulig for meg Ã¥ vite.
Man bruker alltid sunn fornuft.
"Kanskje hun overhÃ¸rte oss.
Eller hÃ¸rte en samtale mellom oss.
Eller kanskje moren visste noe om oss
som hun sa til henne i vanvare.
Kanskje hun leste noe om oss pÃ¥ internett eller pÃ¥ nettsiden vÃ¥r."
Man prÃ¸ver Ã¥ bruke sunn fornuft.
Men noen ganger vet man at de ikke kunne ha visst det.
Det er svÃ¦rt private ting om familiene vÃ¥re,
personlige ting som har skjedd, for eksempel samme morgen.
Det er umulig.
Ting jeg ikke har sagt til kollegaene mine engang.
Hvordan kunne de vite det? Jeg kan ikke forklare det.
Noe av det som fikk meg til Ã¥ tro at det er noe i dette,
at det i sjeldne tilfeller er noe i dette,
annet enn overtro eller en aktiv fantasi,
var at jeg fikk intervjuet folk
som ikke var katolske prester, som var skeptikere
og forskere,
og som selv hadde hatt opplevelser de ikke kunne forklare.
Og det stemte med det eksorsistene sa
at de hadde sett.
Den virkelige frykten, den virkelige smerten,
det som gjÃ¸r vondt i besettelse,
er Den ondes tilstedevÃ¦relse.
Og nÃ¥r vi starter en eksorsisme,
vet vi innen 20 minutter
om det er ekte eller ei.
Det blir plutselig tydelig.
Hvor tydelig...?
Som en usynlig dyr som klorer deg med klÃ¸r du ikke slipper unna.
Det er fysiske manifestasjoner, som temperaturforandringer,
lukter,
flygende gjenstander,
og til tider vold fra den besatte.
De mÃ¥ holdes fast.
Det er derfor man har uredde assistenter.
For mange
som opplever sin fÃ¸rste eksorsisme
blir redde.
Det er den mest usunne,
skitne og umenneskelige aktiviteten man kan delta i,
men vi mÃ¥ gjÃ¸re det for Ã¥ redde dem.
Eksorsisten, assistentene og den besatte
er i nÃ¦rvÃ¦ret til noe som hater oss
pÃ¥ en mÃ¥te man aldri har fÃ¸lt fÃ¸r.
NÃ¥r man ser forbi det utrolige,
slik jeg gjorde nÃ¥r jeg sÃ¥ pÃ¥ disse eksorsismene,
er noe av det
man virkelig husker at disse menneskene lider.
Og man...som menneske
vil hjelpe dem til Ã¥ bli bedre.
Vi blir selvsagt ofte testet.
Og den morgenen var slik.
Eksorsismen varte i flere timer.
Men etterpÃ¥ var det en stor forandring i rommet.
Det var sÃ¥ vakkert.
Jeg kan ikke... Ord kan ikke beskrive forandringen.
Da de fÃ¸rst kontaktet oss, ville vi gjerne pÃ¥ tv.
'DJEVELJENTE' UTDREVET PÃ… TV!
EtterpÃ¥ sÃ¥ vi hvilken innvirkning det hadde,
og hvor mange som var i nÃ¸d rundt om i landet
og ikke fikk hjelp der de bodde.
Vi snakker om ekte mennesker som lider.
Ekte mennesker som vil helbredes.
De fortjener Ã¥ fÃ¥ fred.
De ber om en fred
bare kirken kan gi
nÃ¥r de er i slike alvorlige situasjoner.
Jeg kom tilbake to timer senere.
Det var en vakker sommerdag.
Jeg kjÃ¸rte inn innkjÃ¸rselen i Jeepen.
Jeg husker Ford Exploreren deres.
Den var lysebrun. Det sto parkert omtrent her,
pÃ¥ skrÃ¥tt overfor huset i bakgrunnen.
Alle sto utenfor
og sa farvel, eller var i ferd med Ã¥ gjÃ¸re det.
Jeg sÃ¥ dem komme ut av huset der.
Og jeg stoppet her.
Jeg gikk ut, og sÃ¥ Malachi snakke med foreldrene.
Og sÃ¥ satte foreldrene seg i bilen,
og hjalp det lille barnet inn i baksetet,
og moren hadde rullet ned bakruta,
og etter Ã¥ ha sagt farvel til foreldrene,
gikk Malachi bort for Ã¥ si farvel til barnet,
og jeg husker at da ruta gikk ned,
akkurat da han kom frem,
husker jeg ansiktet hennes i vinduet.
Og hun ga ham et slengkyss.
Det var motbydelig og lidderlig.
Det var som om noe besudlet uskylden der og da.
PÃ¥ samme mÃ¥te som ei hore gir et slengkyss til en kunde
som har gitt henne 100 dollar.
Slik var det.
Og Malachi var helt perpleks.
Det er svÃ¦rt sjeldent
at en fireÃ¥ring er mentalt syk.
Jeg kjenner ikke saken spesielt godt,
men om hun var seksuelt provoserende i en alder av fire,
kan det vÃ¦re innlÃ¦rt oppfÃ¸rsel pÃ¥ grunn av seksuelle overgrep.
Men for en fireÃ¥ring
er det svÃ¦rt sjeldent
at det kan forklares med mental sykdom.
Eller stoffmisbruk.
Psykose forÃ¥rsaket av stoff.
Schizofreni. Slike ting.
Til skeptikerne vil jeg si at de jeg mÃ¸tte den dagen
pÃ¥ alle mÃ¥ter virket som en vanlig amerikansk familie.
Det var ingenting som tydet pÃ¥ noe slikt.
Det skjedde noe under samtalene i huset
som overbeviste
en dreven eksorsist fra Den romersk-katolske kirken
og dr. Rama Coomaraswamy,
en medisinsk psykiater,
om at jenta ble plaget av
noe som ikke var av denne verden
og ikke kunne forklares med moderne medisin.
Da vi kjÃ¸rte ned oppkjÃ¸rselen, sa jeg: "Er det virkelig?
Tror du at det er en virkelig besettelse, Mal?"
Og han sa: "Jeg har ingen tvil. Men dette blir vanskelig."
Og jeg husker at jeg brukte uttrykket "hammer og tang".
Jeg sa: "Mener du hammer og tang?" "Ja", sa han.
Og sÃ¥ nikket han bare og var stille mens vi kjÃ¸rte avgÃ¥rde.
Folk tror ofte at det er den besatte som er fanget.
Men det er faktisk presten som stÃ¥r for eksorsismen.
Malachi hadde hatt flere hjerteoperasjoner.
Han prÃ¸vde alltid Ã¥ virke robust.
Men eksorsismer
krever sitt.
Det er fÃ¸rst...
...nÃ¥r man forstÃ¥r at dette er virkelig,
at man forstÃ¥r at man betaler en pris,
og hver eksorsisme tok litt av livet hans.
For Malachi var hans egen helse
aldri noen bekymring.
Den var svÃ¦rt viktig for de rundt ham.
Legen hans sa at han skulle ta det mer med ro
og kutte ut mye av det han drev med.
Men en sann prest
mÃ¥ vÃ¦re en Kristus. Det er det han skal vÃ¦re.
Ã… risikere livet.
Jo mer han hjalp folk, desto mer ble han et mÃ¥l.
Det pÃ¥virker privatlivet deres.
Det pÃ¥virker alt ved dem.
Og det er en svÃ¦rt ensom verden.
Telefonen ringte en morgen,
og jeg hÃ¸rte Malachis snakke i den andre enden
med en anstrengt, men svak stemme.
Det han sa, var:
"Bob, jeg har visst falt."
Og jeg sa: "Hva mener du?" Han sa: "Jeg har slÃ¥tt meg i hodet.
Jeg strakk meg etter en bok pÃ¥ en skammel pÃ¥ kontoret,
og sÃ¥ ble skammelen slÃ¥tt vekk under meg."
"Ble den dyttet, mener du?" Og han sa: "Tydeligvis
var ikke Gamle-Erik sÃ¥ glad for det vi gjorde oppe i Connecticut."
Noen har sagt at han mente at han ble dyttet.
Det som er uklart, er om det var en ond Ã¥nd
eller et menneske.
Noen hevder at han ble dyttet av stigen.
Og...drept fordi han hadde en forferdelig fortid.
De ville fÃ¥ ham til Ã¥ tie.
Det var forferdelig.
Han ville at jeg skulle vite
at han ikke hadde falt.
Et vesen hadde
tatt tak i ham...
...rett over ankelen og fÃ¥tt ham til Ã¥ falle.
Da han kom pÃ¥ sykehus,
havnet han i koma.
Og de begrenset hvem som fikk komme inn pÃ¥ rommet.
Det var et halvprivat rom pÃ¥ Lennox Hill sykehus.
Jeg skammer meg ikke over Ã¥ si at jeg grÃ¥t som et lite barn,
for min beste venn lÃ¥ i koma.
Og jeg visste at han ikke kunne hÃ¸re meg med Ã¸rene.
ForhÃ¥pentlig hÃ¸rte han meg med sjelen.
Jeg fikk en sterk fÃ¸lelse av
at kampen fortsatte selv om han lÃ¥ i koma.
Og det var derfor bÃ¸nnene vÃ¥re
vi sendte for Ã¥ beskytte ham var sÃ¥ viktige.
Omlag en og en halv dag senere
fikk jeg en telefon fra agenten hans, Lila,
om at Malachi hadde dÃ¸dd.
Og jeg... Jeg husker at jeg la pÃ¥
og gikk inn pÃ¥ hjemmekontoret
og ba med rosenkransen om at sjelen hans skulle fÃ¥ hvile.
Vi vil ta imot Gud.
Har det noe Ã¥ si for Jesus?
Hvis du gir ham...
Da jeg fikk hÃ¸re at han hadde gÃ¥tt bort og fÃ¥tt sin endelige belÃ¸nning,
for det var det han fikk,
var jeg trist,
og det skremte meg litt, for jeg hadde mistet en mentor.
SÃ¥ det... Ikke sant?
Hva gjÃ¸r jeg nÃ¥ hvis jeg mÃ¸ter noe jeg ikke kjenner til?
Men jeg savner ham, og skulle gjerne snakket med ham,
men... Og jeg snakker fortsatt med ham.
Ok, pater. Jeg tror det kommer omlag 20 stykker
pÃ¥ messen pÃ¥ sÃ¸ndag.
Jeg tror han vet hva han gjorde.
Han kjente til risikoen, men gjorde det likevel.
Jeg tror det var en stor seier for Satan.
Jeg tror han gikk bort
for tidlig.
Og...
...Satan fikk det som han ville.
SÃ¥ det var en stor tragedie.
Pater Martin hadde fortalt meg om denne saken.
Jenta var fire Ã¥r gammel.
Og fire Ã¥r senere, da hun var Ã¥tte, var jeg assistent i hennes eksorsisme.
Jenta trengte Ã¥revis med eksorsisme.
Det var det ingen tvil om. Dette var ingen demon.
Dette var djevelen selv, og han var svÃ¦rt mektig.
Hun snakket flytende latin under eksorsismen.
Jeg kan skaffe Ã¥tteÃ¥ringer som kan snakke flytende latin,
men de kommer fra en tradisjon.
De har lÃ¦rt latin siden fÃ¸rste klasse.
Jeg vet at denne jenta ikke hadde en slik bakgrunn.
Hun var en nybegynner.
-Hvem har lÃ¦rt deg det? -Ingen.
-Ingen? -Ingen.
-Ikke faren din eller noe? -Nei.
Hvordan kan du det da?
Jeg kan det bare.
Ã… snakke et sprÃ¥k som personen ikke kan fra fÃ¸r
er et sikkert tegn pÃ¥ demonbesettelse.
Etter det jeg sÃ¥ under eksorsismen,
fikk vi bevis rett fra den romerske regelboken.
Denne saken var pÃ¥ et annet nivÃ¥.
Og jeg hÃ¥per at hun fant lindringen hun sÃ¸kte etter.
FÃ¸rst og fremst hÃ¥per jeg at sjelen hennes tilhÃ¸rer Gud.
Uansett hvordan hennes fysiske tilstand er,
hÃ¥per jeg at sjelen hennes tilhÃ¸rer Gud.
Jeg besverger deg, djevel.
-Skal jeg si det? -Ja.
Jeg besverger deg, djevel.
-Til Ã¥ forsvinne. -Til Ã¥ forsvinne.
-Og la meg vÃ¦re i fred. -Og la meg vÃ¦re i fred.
-NÃ¥ og for alltid. -NÃ¥ og for alltid.
-Jeg hater deg. -Jeg hater deg.
-Og du er en djevel. -Og du er en djevel.
Amen.
Hvis man kontakter jesuittenes hovedkvarter i Roma, jesuittenes curia,
som er et stort bygg i skyggen av Vatikanet,
vil de gi deg en rekke fakta,
hvis de da vil gi deg informasjon i det hele tatt.
De vil fortelle deg at Malachi Martin var jesuittprest.
De vil fortelle deg at han var i Roma pÃ¥ visse tidspunkter.
De er ikke sikker pÃ¥ hans rolle eller hvilken myndighet han hadde.
De vil fortelle deg at han pÃ¥ et tidspunkt arbeidet med DÃ¸dehavsrullene.
IfÃ¸lge jesuittene var Malachi Martin ikke lenger prest
da han forlot Roma i 1965.
Malachi Martin hadde ingen rett
til Ã¥ utfÃ¸re eksorsismer
uten uttrykkelig tillatelse fra den lokale biskopen.
Det er vanskelig for enkelte Ã¥ forlate scenen.
Men hvis man kan forlate scenen mens det fremdeles finnes spÃ¸rsmÃ¥l
som publikum lurer pÃ¥, har du gjort det ganske bra.
Men mannen min ble trukket mot hjemsÃ¸kte hus.
IfÃ¸lge jesuittene var ikke pater Martin prest lenger
da han forlot dem i 1965.
Er man fÃ¸rst prest, er man alltid prest.
Pater Martin ga aldri avkall pÃ¥ sine lÃ¸fter.
Sannsynligvis forsterket han dem
fra utsiden av kirken,
som var der Gud ville ha ham.
Og de liker det ikke, men det er sannheten.
Jeg tror alle er velsignet med intuisjon og instinkt.
SÃ¥ nÃ¥r vi kommer inn i et rom
og noen i rommet er rammet,
vet man det, fÃ¸ler man det, ser man det, og iblant vet man det
fÃ¸r man ser personen, fÃ¸r man kommer inn i rommet.
Noen ganger vet man det nÃ¥r man kjÃ¸rer mot huset.
Det er en magefÃ¸lelse.
Og jeg tror det er kilden inne i oss
som reagerer pÃ¥ en kilde som ikke er inne i oss.
Det er nok ikke svaret du vil ha, men jeg har lagt merke
til i alle bevisene jeg har forsÃ¸kt Ã¥ legge frem for folk,
at de enten tror eller ikke tror.
Det er vanskelig Ã¥ endre noens tro.
Men man kan jo spre ordet.
Og hvis man kan hjelpe noen underveis, sÃ¥ er det flott.
Jeg har drevet med dette i 20 Ã¥r. Hvis jeg har hjulpet Ã©n
som virkelig var besatt, sÃ¥ er det verdt det.
Dette er svÃ¦rt sofistikerte Ã¥nder
som er her for Ã¥ skade oss.
Og de finnes.
En ting jeg har lagt merke til etter hans dÃ¸d
er at interessen for verkene hans ikke har avtatt.
Han var helt trygg pÃ¥ alt han sa.
Og han brukte det han hadde tilgjengelig, som var media,
for Ã¥ fÃ¥ spredd budskapet.
Det var troen pÃ¥ det han sa
som virkelig slo en.
Og det er en viss grad av mystikk.
Han var en fascinerende mann.
Og han fortalte meg mye pÃ¥ tomannshÃ¥nd.
Vi snakket mye sammen.
Og han fortalte meg ting jeg ikke kan fortelle noen,
fordi jeg lovte ham det.
Det han sa,
hvis dere vil hÃ¸re noe skummelt,
var: "Tenk deg det verste du kan forestille deg,
sÃ¥ skal jeg fortelle deg at det vil bli mye verre enn det."
Jeg tror at om man leter, og det kan vi gjÃ¸re med disse bÃ¥ndene,
sÃ¥ kan vi fÃ¥ bevis pÃ¥
at Satan kjemper sin siste kamp.
Dette er hans Waterloo, han kommer til Ã¥ drepe mange,
Ã¸delegge mye, og drive brent jords politikk.
Ã˜delegge sÃ¥ mye han kan fÃ¸r han endelig blir drevet
ned i avgrunnen igjen og blir lenket av Mikael.
Jeg tror at Malachi Martin begynte Ã¥ tro pÃ¥ sine egne lÃ¸gner.
Han var sÃ¥ overbevisende.
Enkelte
hatet ham ikke, men syntes synd pÃ¥ ham
fordi han hadde mistet grepet.
Karismaen var vel sannhet.
For det var virkelig...
...det han...
Det var budskapet hans. Budskapet var sannheten.
Og...
...alle mÃ¥tte ta valget.
Hvem tror du pÃ¥?
Denne mannen snakker sant. Hvem tror du pÃ¥?
PÃ¥ mange mÃ¥ter var livet hans en krig.
Det er en krigshistorie, men en krig mot det Kristus sa
er mot kreftene og maktene fra en annen verden.
Og han viet seg 150 prosent til det.
Han var den mest fascinerende personen jeg noensinne har mÃ¸tt.
Uten tvil.
Det er det hele.
Det finnes hÃ¥p.
Mer enn hÃ¥p. Vi har en garanti.
Vi er sikre pÃ¥ at alt kommer til Ã¥ bli
optimalt og bedre enn det var.
Men vi har ogsÃ¥ forsikringen Kristus ga oss,
da han visste at han ville stÃ¥ opp igjen den tredje dagen
og stige opp til himmelen og herske i evig tid.
Han visste, og vi vet, at mellom oss
og det vellykkede resultatet av vÃ¥rt nÃ¥vÃ¦rende dilemma,
kommer det til Ã¥ bli stor smerte.
Det vet vi fra historien. Det vet vi fra skriften.
Det vet vi fra Fatima.
Det blir verre fÃ¸r det blir bedre igjen.
Vi snakker om en svÃ¦rt alvorlig situasjon vi har blitt kastet inn i.
Ikke av Gud, men av mennesket.
Av pavers og biskopers feil,
av presters og nonners feil,
og av lekmenns feil. Alle har sin skyld i det.
Men Guds lov er at han straffer hele arten
for de fÃ¥s synder.
Det er en ting til ved Lucifer
som vi bÃ¸r huske, og det er dette:
Vi har ingen beskyttelse mot ham
for oss selv.
Ingen er hans likemann
pÃ¥ denne jord.
Ingen.
Jeg er svÃ¦rt lei
for at jeg har stÃ¸tt deg.
Og jeg avskyr mine synder
fremfor all annen ondskap.
For de mishager deg, min Gud.
Og jeg lover
ved din hellige nÃ¥de
Ã¥ aldri igjen stÃ¸te deg,
men Ã¥ endre mitt liv. Amen.
De av dere som kan knele, knel nÃ¥.
Mine venner, dette er det hellige sakrament.
Jeg har det alltid med meg.
Det finnes faktisk.
Han har vÃ¦rt hos oss hele tiden.
Amen.
Takk.
Jeg visste ikke at han hadde vÃ¦rt hos oss hele tiden.
Pater Martin har tungt skyts, Lorraine.
Tekst: John Friberg