JOS ANTAUTUU ILMAN VIETÄVÄKSI, SILLÄ VOI RATSASTAA.
TONI MORRISON, HOWARDIN YLIOPISTO, 1953
Hyvä yleisö,
tervetuloa Beyoncén Homecoming 2018 -esitykseen.
NETFLIX-ALKUPERÄISELOKUVA
Beychella!
Beyoncé!
Coachella. Oletteko valmiina?
Antaa soittaa.
Coachella, pankaa jalalla koreasti kanssani.
Antaa kuulua!
Sanokaa "slay"!
Yrität kaiketi kysyä, miksi yritän niin painokkaasti -
antaa kuulijoilleni mustuutta. Sitä mustaa voimaa.
Kehotan heitä samaistumaan mustien kulttuuriin.
Sitä kai ajat takaa.
Enhän minä sitä voi päättää.
Minusta olemme maailman kauneimpia olentoja.
Me mustat.
Työni on jollain keinolla -
tehdä heidät tarpeeksi uteliaiksi tai suostutella -
jollain ilveellä selvittämään sen, mistä he ovat lähtöisin.
Haluan heidän tuovan esiin sen, mikä on olemassa jo ennalta.
Se saa minut kannustamaan heitä.
Sen teen keinolla millä hyvänsä.
Kumpi on parempi?
Toinen läpivienti olisi tarpeen.
-Selvä. -Tehdään se koko porukalla.
Niille, jotka eivät ole nähneet läpivientiä, on epäselvää,
millaiset vibat tässä on.
-Mistä on kyse. -Niin.
Aivan.
-Samaa mieltä. -Sen nähneet...
Heille se on jo selvää.
-Kokeillaanko sopisiko se nyt? -He pääsevät kahdeksaksi.
-Mitä kello on? -6.30.
Menoksi.
-Tuonneko? -Jep.
Vartuin Texasin Houstonissa.
Kävin Prairie View'ssa. Treenasimme yliopistolla.
Kolmannessa piirikunnassa.
Uneksin aina mustien yliopistoon pääsystä.
Omat oppini sain Destiny's Childissa.
Maailman kiertely oli opiskelua ja elämä opettajani.
Halusin mustan orkesterin.
Halusin step-tanssijoita ja vokalisteja.
En halunnut, että kaikki tekisivät samaa.
Tässä porukassa on rajattomasti tyyliä.
Nämä nuoret pystyvät vaikka mihin -
kehoillaan ja soittamallaan musiikilla.
Rummunpärinä, kampaukset, kropat...
Aivan tajutonta. Siinä vain on mielettömästi tyyliä.
Se on upeaa, ja olen ylpeä siitä.
Tahdoin, että kaikki, joita on syrjitty ulkonäkönsä vuoksi,
tuntisivat kuuluvansa lavalle. Ja vetäisivät täysillä.
Haluan tästä kasvukokemuksen.
Meidän kaikkien on katsottava sisäämme kehittyäksemme ihmisinä.
Tahtoisin aloittaa rukouksella.
No niin.
Jumala, kiitos meistä kaikista.
Kiitos, kun toit nämä ihmiset elämääni.
Pyydän, että teet tästä kokemuksen, jonka muistamme aina.
Pyydän, että pystyisimme antamaan toivoa.
Tekemään toisten olon kauniiksi, vahvaksi ja yhtenäiseksi.
Käytä meitä, Jumala.
Anna meidän kasvaa ja saada yhteys.
Kiitos, kun valitsit meidät, Herra. Kiitos, kun toit kaikki elämääni.
Kaikki kunnia sinulle. Aamen.
Aamen.
Haluan, että pidämme hauskaa.
Opittavaa riittää. Tulimme tänne treenaamaan.
Lopuksi päästämme lavalla kaiken valloilleen -
ja nautimme hyvästä hengestä.
Tällä hetkellä haparoimme vielä. Paljon pitää vielä sovitella.
Tunnustellaan energiaamme. Tanssitaan, kiljutaan ja kailotetaan.
Mikä vain tulee luonnostaan.
Kasaamme tämän yhdessä. Pannaan toimeksi.
Laulakaa mukana.
Bugaboot.
Kaipaan piristystä.
Sinä.
Naurata minua.
Bugaboot!
Pokkasi petti.
Tosi hassua!
Naurattiko tuo meitä?
Ei!
Miettikää vähän.
Bugaboot!
Riviin.
Naiset.
Olemmeko fiksuja?
Kyllä!
Olemmeko vahvoja?
Kyllä!
Kyllästyimmekö hevonpaskaan?
Näyttäkää.
Miten teit sen noin nopeasti? Hänellä on sama asu kuin minulla.
Laulua, naiset.
Eikö, leidit?
Niin.
Coachella!
Kiitos, kun saimme tulla taas tänne.
On kunnia päästä tälle lavalle.
Seuraava laulu on kuningattarilleni.
Onko paikalla kauniita kuningattaria?
Laulakaa, jos osaatte sanat. Tämä on "Bow Down".
Kuulkaa.
KOULUTUKSESSA PITÄÄ OPETTAA TYÖNTEON LISÄKSI ELÄMÄÄ.
W. E. B. DU BOIS, FISK-YLIOPISTO, 1888
SOUTHERN-YLIOPISTO
JACKSONIN YLIOPISTO
ALABAMAN A&M-YLIOPISTO
GRAMBLINGIN YLIOPISTO
FLORIDAN A&M-YLIOPISTO
POHJOIS-CAROLINAN A&T-YLIOPISTO
HAMPTON-YLIOPISTO
ALABAMAN YLIOPISTO
Lisää!
Kun päätin lähteä Coachellaan,
festivaaliseppeleen pukemisen sijaan -
tärkeämpää oli tuoda kulttuurimme Coachellaan.
Treenijakso kesti neljä kuukautta.
Se tehtiin Derekin ja bändin kanssa ennen neljän kuukauden tanssitreenejä.
Musiikki ja laulutreenit ovat esityksen syke.
Halusin mukaan eri hahmoja.
Tahdoin samanlaista tuntua kuin soittokuntien kisoissa.
Katselin sellaisia esityksiä varttuessani. Ne olivat vuoden kohokohta.
Viisi, kuusi, seitsemän, lähtee.
Viisi, pyyhkäisy, oikea, vasen,
pyyhkäisy, askel, taputus.
Niinpä tutkin historiaani.
Sisällytin jokaisen virheen ja onnistumisen -
koko 22-vuotiselta uraltani -
alumnijuhlaa mukailevaan kaksituntiseen esitykseeni.
Hän halusi auttaa yhteisöä.
Hän välittää siitä, mitä hänen kansansa joutuu kokemaan.
Sitä hän valottaa.
Hän tahtoi järjestää meille ylpeän hetken lavalla.
Se on innostavaa.
Aivan kuin hän olisi sanonut äänettömästi: "Yhdistytään."
Sitä tämä esitys kuvastaa.
Meillä tuntui olevan yhteys.
Aivan kuin olisimme olleet omassa yliopistossa.
Uurastimme yhdessä. Teimme hullun pitkiä päiviä.
Treenasimme ilman musiikkia.
Kaikissa tauoissa olevan energian kuuleminen,
pyramidikorokkeiden tärinän tunteminen -
ja harmonioiden kuuleminen livenä oli yhtä viihdyttävää.
Coachella, laulakaa.
Miten siellä menee?
Näen sinne perälle asti.
Laulua!
Laulakaa.
Laulua!
Laulakaa.
Antaa kuulua.
Laulua.
Sanokaa "I'm-a a diva".
"I'm-a a diva."
Ääntä. "I'm-a a diva."
Ei kuulu. "I'm-a a diva." Laulua.
Antaa tulla.
Diivat, auttakaa säkeistössä. Tästä se lähtee.
ÄITIMME JA ISOÄITIMME LIIKKUMASSA TULEVAN MUSIIKIN TAHTIIN.
ALICE WALKER, SPELMAN-YLIOPISTO, 1965
Minun piti mennä Coachellaan edellisvuonna.
Mutta...
Tulin yllättäen raskaaksi.
Sieltä tulikin kaksoset,
mikä oli vielä isompi yllätys.
Kehoni koki enemmän kuin mihin tiesin sen pystyvän.
Painoin synnytyspäivänä 99 kiloa. Raskaus oli todella vaikea.
Verenpaineeni nousi. Tuli toksemia ja raskausmyrkytys.
Toisen vauvan syke pysähtyi kohdussa pari kertaa,
joten jouduin kiireelliseen keisarileikkaukseen.
Koti on merkillinen asia.
Siinä on kaipuuta.
Jotain erityistä, mystistä, toiveikasta, levollista.
EKAT TREENIT RASKAUDEN JÄLKEEN
Ensimmäinen kuvio.
Ensimmäinen!
Näin.
Palasin ensi kertaa lavalle -
synnytyksen jälkeen.
Luon oman kotiintuloni.
Se on rankkaa.
Joinakin päivinä uskoin, etten palaisi entiselleni.
Etteivät voimani ja kestävyyteni olisi enää kuin ennen.
Pyörätreenillä ja täällä kulutat noin 2 000 kilokaloria.
Totta. Jossain vaiheessa haluan pyöräilyn, raput ja harkat yhteen päivään.
Asiaa. Olen tukenasi.
Koreografiassa on pitkälti kyse tunteista, ei niinkään tekniikasta.
Oma persoona tuo sen eloon.
On vaikeaa, kun ei tunne oloaan omaksi itseksi.
110 PÄIVÄÄ COACHELLAAN
Kehoni piti kasata uudelleen leikellyistä lihaksista.
Kesti tovin ennen kuin uskalsin ujuttaa persoonaani mukaan.
107 PÄIVÄÄ COACHELLAAN
Alkuun tuli paljon lihaskouristuksia. Kehoni ei suostunut toimimaan.
Mieleni harhaili. Mieleni halusi lasteni luokse.
Toiset eivät näe sitä uhrausta.
Tanssin jälkeen menin asuntovaunulle imettämään vauvoja.
Lapset olivat mukana aina kun se sopi.
97 PÄIVÄÄ COACHELLAAN
88 PÄIVÄÄ COACHELLAAN
Sitten hullu kohta.
-Ihan tosi, noin nopea se on. -Niin.
-Se on hankala. -Ja nopea.
Siksi tahdoin karsia sen.
-Tässä nöyrtyy. -Niin.
Kuka sitten ikinä onkaan,
treenaus on kovaa.
-Sitä toiset eivät tajua. -Siksi treenejä inhotaan.
Pitää olla nöyrä.
Täytyy haluta mennä epämukavuusalueelle ja oppia uutta.
Taidan...
...pyörtyä!
73 PÄIVÄÄ COACHELLAAN
Lähtee.
Uudestaan.
Ja irti.
Nyt se alkaa mennä hieman sujuvammin.
Tavoitteeseen päästäkseni -
vältän leipää, hiilareita,
sokeria, maitotuotteita, lihaa, kalaa ja alkoholia.
Minulla on nälkä.
Yritän olla samaan aikaan äiti kuusivuotiaalle -
ja minua tarvitseville kaksosille -
sekä heittäytyä luovasti ja fyysisesti.
Palloteltavaa riittää.
Enää en pysty treenaamaan 15 tuntia putkeen.
Minulla on lapsia ja aviomies. Minun täytyy huolehtia kropastani.
Siinä hän on.
57 PÄIVÄÄ COACHELLAAN
Pienokaiseni!
Heippa, Baba-muru!
Hei!
Rääkkäsin itseäni kovemmin kuin mihin tiesin pystyväni.
Sain arvokkaan opetuksen.
En aio enää koskaan rääkätä itseäni niin.
Tuntuu kuin olisin uusi nainen. Elämässäni alkoi uusi luku.
En edes yritä palata entiselleni.
On kaunista, että lapset aiheuttavat moista.
-Tee kolme käännöstä. -Paras kolmesta.
RIISU KENKÄSI
Tämä on valtava saavutus. En uskonut mahtuvani vanhaan asuuni.
Tässä sitä ollaan. Pystyn liikkumaankin.
Työtä riittää yhä, mutta tuntuu hyvältä. Olen tehnyt uhrauksia ja ahertanut.
Ihan mielettömän iso saavutus.
-Puetko tuon treeneihin? -En.
Syötkö tuo päälläsi?
Tahdon näyttää Jaylle. Tämä on iso juttu.
-Mikset vain kävele... -En taatusti.
Saisiko hra Carterille?
Toki.
-Jep. -Mahdun taas asuuni.
Asiaa.
Iso juttu!
-Asiaa. -Vetskarikin meni kiinni.
Tahdoin vain näyttää.
Miksi te ette intoile?
Näyttäkää, kaksoset.
Mikä fiilis?
Coachella.
Miten heräsitte aamulla?
Toistakaa perässäni. "I'm feelin' myself." Antaa kuulua.
Tsekatkaa. Kun Beyoncé on esiintynyt ja tanssinut tanssinsa,
Coachella saa vaihtaa nimen Beychellaksi.
Nimenvaihtohälytys: Beychella.
Tämän biisin tiedättekin. Laulakaa mukana ja pomppikaa.
Pomppikaa.
Olen Bugaboo Daddy, toiselta nimeltäni "Me, Myself"...
Otetaan ryhmäkuva.
..."And I".
Olen Bugaboo Up!
Toiselta nimeltäni "Shining".
Olen Buga...
Olen Bugaboo Sweet Dreams,
toiselta nimeltäni -
"Blow".
Olen Bugaboo Disappear, toiselta nimeltäni -
"Ave Maria".
Olen Bugaboo Rocket...
Tunnettu myös nimellä "If I Were a Boy".
Olen Bugaboo We Gotta Work It Out.
-Toiselta nimeltäni... -"We Like to Party."
Menoksi!
Bugaboot!
Kaikki mukaan!
EI VOI OLLA SITÄ, MITÄ EI NÄE.
MARIAN WRIGHT EDELMAN, SPELMAN-YLIOPISTO, 1959
Nimeni on Edidiong Emah. Olen kotoisin Nigeriasta.
Vartuin Atlantassa. Tämä esitys on haave, josta en olisi itse osannut uneksia.
Tämä ylitti kaikki unelmani.
En uskonut pääseväni tänne. Luulin olevani liian lyhyt tai paksu.
Koko perheeni kävi Morehousen ja Spelmanin,
jotka ovat mustien yliopistoja.
Tänne pääseminen -
ja se, että mukana on veljes- ja sisarkuntia...
Mustien perhearvoja,
joita esittelemme lavalla koko maailmalle...
Se on siunaus.
Kun heitän sauvani,
nappaan sen ensin mielessäni ja sitten vasta oikeasti.
Jokaisessa meistä -
toinen nainen tai nuori tyttö voi nähdä kuvajaisensa.
Arvonsa ja rajattoman potentiaalinsa.
Nuorison suuruuden on heijastuttava silmistämme.
Tehkää tiettäväksi, että olemme totta.
Odotin 37 viikkoa, että pääsisin tänne.
Raskauden takia en tanssinut vuoteen.
Oli huikeaa katsoa yleisöön.
On suuri kunnia päästä osallistumaan johonkin näin eeppiseen,
mitä poikani voi katsoa vanhempana,
ja samaistua näihin ihmisiin sekä tähän kulttuuriin.
On kunnia osallistua johonkin, mistä poikani voi sanoa ylpeänä:
"Äitini oli mukana tuossa."
On vaikea uskoa, että kaikkien vuosien jälkeen -
olin Coachellan ensimmäinen afroamerikkalainen naispääesiintyjä.
Minulle oli tärkeää, että kaikki edustuksetta jääneet -
tuntisivat olevansa lavalla.
Mustana naisena minusta tuntui -
kuin maailma tahtoisi minun pysyttelevän eristyksissä.
Mustat naiset kokevat aliarviointia.
Halusin meidän olevan ylpeä esityksestä ja koko prosessista.
Kamppailusta.
Kiitollisia kivuliaan historian kauneudesta.
Iloitaan siitä kivusta.
Riemuitaan kaikista virheistämme, jotka ovat oikein.
Halusin kaikkien olevan kiitollisia kurveistaan,
sukkeluudestaan, rehellisyydestään ja vapaudestaan.
Sääntöjä ei ollut.
Onnistuimme luomaan turvallisen tilan,
jossa ketään ei syrjitty.
Amerikan halveksituin on musta nainen.
Amerikan turvattomin on musta nainen.
Amerikan hyljeksityin on musta nainen.
Oletteko valmiina?
Nyt aivan kaikki mukaan.
Käsi ylös.
Laulakaa!
Hyppikää!
Haluan nähdä hyppyjä.
Lähtee!
Kolme, kaksi, yksi!
Pitää lähteä kotiin.
Miljoona lasta odottaa.
KOSKAAN EI SAA ANTAA PERIKSI.
REGINALD LEWIS, VIRGINIAN YLIOPISTO
Pitää lähteä kotiin.
Tuo ajattelee, että nyt on aika lähteä.
-"Nyt pitää lähteä." -Teetkö tämänkin ihan vain huviksi?
Juuri noin.
-Valmista tuli. -Liekeissä.
Kunnioitan vaivannäköä.
Kunnioitan asioita, jotka kasataan alkutekijöistä.
Olen tosi tarkka yksityiskohtien suhteen.
Valitsin itse jokaisen tanssijan, joka valon, rappujen materiaalin,
pyramidin korkeuden ja muodon,
joka tilkun, lopetusbiisin...
Jokaisella yksityiskohdalla oli tarkoitus.
Kokoustin monesti Olivierin kanssa -
ennen kuin hän lensi Los Angelesiin.
Siten sovittiin, miksi käytetään tiettyjä värejä ja mitä ne edustavat.
Entä siluetti? Mikä olisi säväyttävintä?
Miten yhtenäistää?
Kuinka luoda erilaiset hahmot, jotka erottuvat?
Esityksen käsikirjoittaminen kesti kuukausia.
Kun koreografiaan ja sovituksiin uppoaa kuukausia -
ja kun lavalla on yli 200 henkeä,
kaiken on oltava näkyvillä.
Painotin sitä, että treenaisimme -
ja tuntisimme esityksen läpikotaisin.
Kuvanvakainta käytettiin.
Lähestymistapamme oli epätavallinen festivaaliesitykselle.
Studioita oli kolme.
Yksi bändille, yksi tanssia varten -
ja yksi henkilökunnalleni.
Kuljin niiden välillä. Tähän vaadittiin valtava tiimi.
Tarvittiin kokonainen kylä. Me kaikki koettelimme rajojamme.
Harjoitusten aikana ohjaan ja katson esitystä.
Pystyn olemaan yleisössä ja samaan aikaan lavallakin.
Jokaisen läpiviennin jälkeen palaveriin tulee ainakin 50 henkeä.
Kaikki osastopäälliköt.
Kuoron lisäksi Derek äänittää -
telineestä kuuluvan jyrinän ja tamppaukset.
Hänen täytyy äänittää kaikkien huudot.
Se lisää esitykseen uuden elementin.
Se tuntuu hyvältä lavalla, muttei välity filmiltä.
Ellei muistiinpanojani sovelleta, ei ole järkeä laatia niitä lisää.
Vaikka olisimme tehneet tätä kuinka kauan tahansa,
muistiinpanoja tulee aina, koska aina on parantamisen varaa.
Kun näen ja tunnen sen kaiken kauneuden lavalla...
Vain siten pystyn ilmaisemaan turhautumiseni,
koska se tunne ei välity kameralla.
Siinä on tavoitteeni. Yleisön on tunnettava samoin kuin me.
Tahdon mukaan omistautunutta väkeä, joka ajaa asiaamme.
Sanokaa vain, mitä voidaan priorisoida.
Yritetään helpottaa kaikkien tarpeita, niin säästytään kokoustamiselta.
Siinä kantani. Olemme puolivälissä.
Nyt täytyy edetä vauhdilla, koska aika hupenee.
Kiitos kaikille. Tiedän teidän ahertavan.
-Hyvää vuosipäivää. -Öitä.
On vuosipäiväni.
Hyvää vuosipäivää.
Näkyillään.
Ääntä!
Osaatteko tämän tanssin?
Tanssikaa. Antaa mennä!
Tarkoitan sinua.
Näen teidät, eturivi.
No niin.
Laulakaa.
Näen teidät.
Sitten vanhaa matskua.
Laulakaa.
Tanssikaa mukana.
Valmiina?
Näyttäkää.
Osaatteko tämän?
Kymmenen, yhdeksän, kahdeksan, seitsemän,
kuusi, viisi, neljä, kolme, kaksi, yksi.
Jos teillä on tänään hauskaa, pitäkää meteliä!
Kädet yhteen Hovalle.
Ja lähtee!
ILMAN YHTEISÖÄ EI OLE VAPAUTUSTA.
Kuulkaa.
Onko täällä yliopistolaisia?
-Täällä! -On!
Etkö muista...
Ääntä, yliopistoväki!
Ääntä, jos haitte yliopistoon.
Okei.
Ääntä, jos jäitte lukiosta!
Hitto.
"Sinnittele", sanoi Curtis Mayfield.
"Tee hyvää", sanoi Coltrane.
"Mississippi Goddam", sanoi Nina Simone.
Se ei ole toiveikkuutta.
Se on toivoa.
Se, että lähtee rohkeasti mukaan, olivat olot mitä hyvänsä.
Silloin sitä päättää olevansa vilpitön -
parhaansa mukaan ennen kuin joutuu hautaan.
Tiedän, miten tärkeää on tuntea kuuluvansa johonkin.
Tuntea kuin meitä puhuteltaisiin.
Esiinnyimme koko sydämestämme. Rakkaudella ja yhtenäisinä.
Teimme sen yhdessä. Rakastan kaikkia mukana olleita.
Mustien yliopistojen alumnijuhlana toimii Super Bowl. Coachella.
Siellä pääsee näkemään vanhoja tuttuja. Kyse on perinteistä.
Moni silmäpari tahtoo nähdä, tuleeko juhlasta edellistä parempi.
Sama pätee esitykseemme.
Mustien kansallislaulu tulee "Freedomin" jälkeen.
Siinä on erityisen vahva sanoma. Mukaan ottava.
Se on afroamerikkalaisuuden juhlistamista.
Heitin isälle liittyneeni sisarkuntaan.
Hän sai hepulin, koska mukana on loistosiskoja.
Mainioita freestyle-tanssijoita.
Tämä on kuin yliopistoreissu.
Pitkittäkää painetta. Annamme hänelle kyytiä.
Teemme hänelle varjoja.
Hän on paras, ja minulle kelpaa vain paras.
Yksi, kaksi...
Luon jotain, mikä jää eloon jälkeeni.
Jotain avoimuuden tuntua tuovaa -
ja taianomaiselta näyttävää.
Sen tuntuista, että katsoja elää erityistä aikaa.
Kuin päivän, joka ei toistu. Sitä haluan.
Mikä koppi!
Meillä on ollut upea perheympäristö.
En tahdo kotiin tämän jälkeen.
Minut tuntevat tietävät, että perhe on minulle tärkein.
Perheeni on turvapaikkani, heikkouteni ja voimani.
He ovat heimoni. Oli tärkeää, että olisimme kuin perhettä.
Haaveeni toteutui.
Tuntuu kuin olisin uurastanut koko ikäni tämän esityksen eteen.
Olen kiitollinen, kun pääsin kotiin.
On virveleitä, symbaaleja, tenorirumpuja ja bassoa.
Seuraavaksi saatte maistipalan ainoasta rummutuksesta,
jonka kuningatar itse on hyväksynyt. Esitys ei jätä ketään kylmäksi.
Tässä tulee potkua pakaroille ja muuallekin.
Saanko esitellä: The Buzz!
Kiitos, kun sain olla ensimmäinen musta naispääesiintyjänne.
Melkoista.
Tämä laulu on omistettu upeille naisille, jotka avasivat minulle ovia.
Kiitos teille.
Onko paikalla vahvoja naisia?
Laulakaa mukana!
Tästä se lähtee!
Opetamme tyttöjä tekeytymään pienemmiksi.
Kunnianhimoa saa olla, muttei liikaa.
Nainen ei saa menestyä liiaksi. Muutoin mies säpsähtää.
Kasvatamme tytöt kilpailemaan.
Ei töistä tai saavutuksista vaan miesten huomiosta.
Feministi.
Henkilö, joka uskoo sukupuolten tasa-arvoon kaikilla elämänaloilla.
Aplodit kauniille Kellylle.
-Ja kauniille Michellelle. -Olet ihana.
Typyni B vetää tänään täysillä!
Ihanaa, kun tulitte.
Muistatteko tämän laulun?
Laulakaa!
Lähtee!
Aplodit Destiny's Childille!
Aplodit vielä parhaille kavereilleni!
Sitä he ovat.
Sanokaa "hei, rva Carter".
Hei, rva Carter!
Tarkistin vain, oletteko hereillä.
Takana: "Hei, rva Carter."
Hei, rva Carter!
Okei. Oikealla: "Hei, rva Carter."
Hei, rva Carter!
Vasemmalla: "Hei, rva Carter."
Hei, rva Carter!
Kättä yhteen näin.
Pankaa kättä yhteen.
Niin.
Sanokaa näin.
Vielä kovempaa.
"I ain't worried, doin' me tonight."
Ääntä.
Laulakaa.
"Get me bodied." Laulakaa.
Laulakaa.
Hyvä yleisö, antakaa aplodeja Solangelle!
Aplodit siskolleni!
No niin. Käsiä yhteen.
Onko paikalla sinkkunaisia?
Hetkinen.
Vedetään yhdessä stanky-malliin.
Kotiseudullani jutut tehdään mukavan stankysti.
Ja mukavan funkisti.
Toistakaa perässä. Valmiina?
Sanokaa näin.
Seis.
Ei ole vielä tarpeeksi stankya.
Laulakaa.
Näen teidät.
Olette ihania.
Hyvä!
Kauniisti laulettu, Baba.
-Kuulostat somalta. -Tahdon ottaa uusiksi.
Niinkö? Olet ihan kuin äiskä.
Tahdon ottaa uusiksi.
-Se tuntuu kivalta! -Tuntuuko?
Siitä vain, jos haluat. Laula pois.
Minusta me loimme jotain.
Tein tyttäreni ylpeäksi.
Samaten äitini ja isäni.
Sekä kaikki veljeni ja siskoni kautta maailman.
Siksi elän.
Olen onnekas ja kiitollinen, kun saan tehtyä hulluista ideoista -
jotain sellaista, mikä eheyttää ihmisiä -
ja kenties saa aikaan innostuksen kipinän.
Opetan heitä haaveilemaan -
ja näytän, ettei rajoja ole. Se on mahdollista.
Jos tämä tollukka pystyy siihen, hekin pystyvät.
Tuota minulta ei olekaan kysytty.
Se tuo minulle iloa.
Pilvipeitteen valais' hän
Minä...
Eniten tahtoisin -
olla ihmiskunnan edustaja.
Minulla on tilaisuus osoittaa ystävällisyytemme,
älykkyytemme ja anteliaisuutemme.
Minulla on tilaisuus opettaa, rakastaa ja nauraa.
Kun olen saanut minulle annetun työn päätökseen, saan kutsun kotiin.
Menen kotiin vailla pelkoa tai ahdistusta.
En murehdi tulevaa.
Ja...
Minkä neuvon antaisit nykypolvelle?
Olkaa rehellisiä.
Ensin itsellenne.
Ja lapsille.
Eläkää nykyhetkessä.
Älkää kieltäkö mennyttä.
Tietäkää, että teidän vastuullanne -
on tehdä tästä maasta nykyistä parempi.
Laulan viimeisen lauluni -
kaikille uskomattomille ja kauniille faneilleni.
Teille viimeiseen asti uskollisille.
Omistan tämän Beyhivelleni.
Teidän vuoronne.
Laulakaa.
Ääntä.
Paljon kiitoksia. Olette ihania.
Antakaapa aplodit uskomattomille esiintyjille.
Naistanssijoilleni. Antaa kuulua.
Siitä vain.
Aplodit miestanssijoilleni.
MILLOIN ON B-DAYN JATKOT?
Aplodit Larrylle ja Laurentille, Les Twinsille.
Antakaa aplodit uskomattomille taustalaulajilleni.
Aplodit upealle orkesterille.
Aplodit rummuttajille.
Aplodit tiimilleni eli kaikille kulissien takana.
He pykäsivät tätä esitystä väsymättä.
Olette ihania. Kiitos paikalla olevalle perheelleni.
Ihanaa iltaa teille. Rakastan teitä kovasti.
Siunausta ja hyvää yötä.
Rauhaa.
Moni kulttuuritietoinen on valmistunut mustien yliopistosta, kuten isäni.
Niissä tarjottavia tärkeitä opintoja täytyy juhlistaa ja suojella.
Pum.
No hiiskatti.
Okei sitten, leidit.
Kässäättekö?
Esitykseen on kaksi viikkoa, ja meno on tällaista.
Tuo kävelyttää näkymätöntä koiraa Elton Johnina.
Esityksen teema on kotiinpaluu,
mikä on ironista, koska tätä menoa kukaan meistä ei pääse kotiin.
Kuvaako joku?
Se päivä on viimein koittanut!
Pelit alkakoon!
Coachella!
Pannaan haisemaan!
Menoksi!
Valmiina ollaan.
Coachellan vielä mokaan
Tekstitys: Jouni Jussila