Oversat af Lako www.Nordicb.org
I 1939 INDGIK SOVJETUNIONEN OG TYSKLAND EN IKKE-ANGREBS PAGT.
UGEN EFTER STARTEDE 2. VERDENSKRIG.
I 1940 INDTOG SOVJETUNIONEN ESTLAND, 55.000 BLEV MOBILISERET I DEN RØDE HÆR
I 1941 BESATTE TYSKERNE ESTLAND, 72.000 BLEV MOBILISERET I DEN TYSKE HÆR.
EFTERSOM DEN TYSKE HÆR, KUN ACCEPTEREDE TYSKERE I HÆREN,-
MÅTTE ESTERNE KÆMPE I WAFFEN-SS ELLER SPECIELT SKABTE ENHEDER.
NU I 1944 ER DEN RØDE HÆR, TILBAGE VED DEN ESTISKE GRÆNSE.
Porten står vidt åben.
Én lastbil parkere i gården.
Min mor, far og Kadri, bliver sat på laddet, -
- jeg så dem blive kørt væk.
27 JULI FRONTEN VED TANNENBERG
-Hvad er der sket med dem? -De er i Sibirien.
-Du kunne intet gøre. - 3. Kompagni!
WAFFEN-SS. 20. KOMPAGNI, 47. REGIMENT 3. BATALJON, 9. KOMPAGNI, 3.KOMPAGNI
Børnehjemmet er mistet.
3. Kompagni! Linjen er røv og nøgler!
-Tammik, kom tilbage! -Karl!
3. Kompagni!
Javel! vi bliver på posten!
Afsted!
-Karl! -Virkede det?
-Helt fint! -Afsted!
Tre år er gået.
Tre år og 43 dage,-
-og jeg kan stadig ikke slippe følelsen af, om det hele var min skyld.
Jeg prøver at huske, deres ansigter, personligheder og stemmer.
Men selvom disse er ved, at glide ud og fodre min skyldfølelse.
Er jeg sikker på det er mit kors at bære og det må bæres til den bitter ende.
Lad!
Infanteri 800 meter!
Det er derfor du er her så?
Skyd!
Skift! Hent mere ammunition!
Karl!
Sygepasser! Kom her!
Piir, kom nu! Raadik, dækild!
Sæt dem ud af spillet!
Skyd!
Er du og Talu fra samme sted af?
Nej, jeg blev modtaget, af hans assistent da jeg ankom.
Hør efter!
-Hvem er I? -SS grenadier Käär.
Ned! Stop!
-Forstærkninger? -Ja.
De lovede 10 mænd og sendte to, som fungere som én.
Hvad er jeres navne?
-Kostja. -Anton.
Karl Tammik.
-Er i familie? -Brødre.
Ja, jeg observerede godt en lighed.
Raadik. Jeg kom i foråret.
Säinas, Sygepasser.
Kamenski, snigskytte.
Põder, delingsleder.
-Piir, bare en normal fyr. -Vores kommandør er Saareste.
Hos ham, sidder i på skødet hos guderne.
Dem har I ikke brug for nu, stil dem over i hjørnet.
Gasmaskerne er også ret ligegyldige.
I kan lægge alt muligt her.
Breve, tobak osv.
Sæt jer ned!
Dette er et temmelig godt våben.
Der er en historie, fra 1. Verdenskrig om to brødre,-
-som stod så tæt sammen, at én kugle nedlagde dem begge.
-Der stinker derude. -Det er de døde.
Det er ikke muligt at fjerne dem.
Den virker fint.
Jeg har brug for en, assistent på Maskingeværet.
-Jeg kan godt hjælpe. -Det samme kan jeg.
Raadik, vis ham bunkeren.
-Jeg gør det. -Det er et sindssygt våben.
Os der betjener disse våben står på skud som det første.
Netop derfor jeg vil, jeg har lovet at passe på min bror.
Jeg er også den ældste.
-Hvor meget? - Èn halv time.
Så er du min assistent.
-Men jeg ville også. -Det må blive en anden gang.
Ladningen foregår således...
Du er den eneste, der står til venstre for mig.
Det er svært, at overbevise dig om, -
-at jeg ikke har fortalt dig, den fulde sandhed.
Tiden efter deporteringen var ret omtåget, jeg så kun denne ene udvej.
Her ved fronten.
Du sagde, jeg ikke skulle tage afsted
Hvem skriver du til? Din kæreste? dine forældre?
-Hvad er der med dig? -Jeg kan ikke sove.
Hvor smart var det, at lave klamme jokes, når det er deres første dag ved fronten?
Jeg har en underlig fornemmelse.
Jeg kan ikke genkende mig selv længere.
Det føles som om, at du hænger udenpå min krop.
Det føles pisse irriterende.
Låsen var på.
Saareste sagde jeg skulle vække drengene.
Der skydes ved en anden skyttegrav, russerne er brudt igennem der.
Det var et opkald langt oppe fra... Du må være født med held i røven.
Dette er vores position. Russerne befinder sig her.
Vores venner må være fanget her et sted.
8. kompagni angriber fra kirkegården.
Vi angriber fra her. Der er et minefelt her.
Men der er en sti igennem, og den benytter vi os af, -
-og får omringet russerne.
Nogen spørgsmål?
-Hvor mange russere er der? -Højest et halv snes mænd.
28. JULI
Den første snubeltråd er på 10 meter. Hold dig mod træet.
Stop skydningen! Vi er estere!
Bliv nede, russerne er her.
-Hvor er jeres overordnede? -Død.
Vi er danskere, fra Nordland Divisionen.
-Hvor mange mænd har du? -4 mænd og 2 maskingevær.
Jeg er Oberscharführer Saareste. Jeg overtager kommandoen herfra.
Vi må have genvundet dette område, I må sørge for dækild.
Forstået.
-Har I noget ekstra ammunition? -Nej.
-Vi begynder kl 04:00. - Javel.
-Tak, hvad hedder du? -Carl.
-Jeg er Karl den Store. -Så er jeg Karl XII.
Jeg er Carl Madsen fra Roskilde, 30 km fra København.
Karl Tammik, fra Tammik gården.
Tre kilometer fra Vanamõisa.
Venner!
Blive ved med at pres dem, ellers er vi alle færdige!
Fald tilbage!
Granat! Fald ned!
Vi er okay!
Põder, spræng døren ind.
15 sekunder!
Säinas, Piir er nede!
For helvede, de er flygtet ud af den anden side!
Skyd ikke! Vi overgiver os!
18. AUGUST
Hør efter!
Hej.
Jeg kan se det er her vi vasker os.
Det er et fint sted at slås.
Estiske soldater!
Vores fører, har udvist stor tillid til vores nation.
Han tror på, at i yder jeres bedste for, at bevar Tannerberg under vores kontrol.
Vi... regeringen i Estland, har ej heller siddet på vores flade.
Efter en år lang forskning, er vi kommet frem til,-
-at vi tilhører den ariske race
Det er nu bevist.
Ledet af det tredje rige, ser vi nu en lovende fremtid,-
-blandt de fineste familier over hele Europa.
Billedet.
-Heil Hitler! -Det kan jeg ikke sige.
Hvorfor kan du ikke det?
Heil Hitler!
Jeg var ret sikker på, at vi ville få tildelt et jernkors.
-men hvad kan det bruges til? -tørre dig i røven med det.
-Aldrig i livet, det er den for grov til. -Nej, din skal gnubbes blødt.
Giv mig dem, måske vil hollænderne bytte dem til smøger.
Adolf, Den klamme.
Käär, drik.
Nej, jeg skal afløse min bror på vagtposten.
Lad os drikke.
Tag den, hvis du vil have den. Her er Adolfs personlige signatur.
Jeg har allerede min egen fører.
-Dig? Er du gift? -Tjaa...
-Ja. -Hvad siger du dog.
-Har hun overskæg eller hvad? -Nej, det har hun ikke.
Du sagde hun var din fører.
det betyder da ikke, at hun har overskæg.
-Føren har overskæg, -ja, men det har hun ikke.
-Hvad hedder hun? -Erika.
Den sjove del af billedet mangler.
Her har i den sjovere del af billedet.
-Lad os bytte. -Nul, overhovedet ikke.
-Hvad tænker du på? -Ikke noget.
For vores faldne kammerater.
Hollænderne fortalte mig, at de havde deres eget toilet papir med.
De gav mig disse cigaretter.
Der er kun ruiner tilbage i Narva.
Mit hjem... Mit fødested.
Jeg har glemt det hele. Jeg har glemt lidt hver eneste dag.
Denne er alt, der er tilbage af min far.
Min far fik den under 1. Verdenskrig.
Han kæmpede i den hvide hær.
I June 1940, henrettede de røde svin ham.
Hvad laver vi her?
-Det er ikke engang vores krig. -Hvis krig er det så?
-Vi startede den jo ikke. -Hitler provokerede Stalin til at starte.
Vrøvl! Hvem angreb Finland? Hvem besatte hele Baltikum?
Hvem besatte Polen? For fanden da!
Ja, Polen blev angrebet af dem begge.
Ved du hvad der sker nu? De røde estere vil vende hjem.
-Lad dem, den lille håndfuld. -Der er tusinder.
Russisk propaganda.
Hvad vil du gøre, hvis du møder en ester i russisk uniform?
-Din egen landsmand! -Jeg dræber alle de røde røvhuler!
Så fat det dog, der er millioner! De er som en pest der breder sig!
Slap nu af!
-Hvor skal du hen? -Afløse min bror.
-Han har brug for at hvile sig. -Vent!
Põder, ned!
Käär, vi er kommet for at afløse dig.
-Hvordan har det været? -Ret stille.
Du sagde, jeg ikke skulle tage afsted.
Hvordan kunne jeg får mig selv til det?
Du ved ikke, at onkel fortalte mig, om anholdelserne i Tallinn.
At jeg skulle advarer dine forældre.
Jeg troede ham ikke.
Karl, tag dit våben og kom med.
Vi er de sidste, lastbilen er klar.
-Hvor skal vi hen? -Til Tyskland, det er en ordre.
Jeg bliver her.
Tror du at det vil bringe, din familie hjem fra Sibirien?
-Nej. -Hvad vil så?
Ved du hvor mange mænd, som dig jeg har mødt?
I en uge, måned eller to, og så væk.
Hvad er meningen med alt dette?
Er vi overhovedet tættere på en sejr?
Hvis du så gerne vil...
...Så bliver jeg også.
19. September.
OPERATION ASTER : TILBAGETRÆKNING AF TYSKE TROPPER I ESTLAND.
Mændene har ikke lyst til, at tage til Tyskland
I Tallinn kunne vi i det mindste, komme med et skib til Sverige.
Jeg har gode forbindelser.
Men det er vigtigere, at køre mod den sikre død.
Hold nu kæft.
Mænd, gå ikke hjem! Kom tilbage i rækkerne, det er en ordre!
Godmorgen. Har i noget ammunition med jer?
-Mine mænd er ved at stikke af. -Hvem er du?
2. Kompagni af Virumaa, Hjemmekorpset.
-Eller hvad der er tilbage af dem. -Giv dem alle vores trofæer.
Mænd... August, Kaupo, Villem...
Hvis riflerne ikke har mere krudt, så er de ikke mere værd end tændstikker.
Heil Hitler.
Vent lige lidt.
Er du på vej til marked eller hvad?
Hvad glor I på? Gå hen og hjælp ham.
Mænd er ligeså dumme som køer.
Hun er en vakse ægte Führer.
Mor, se der kommer nogle fly!
Alarm!
Søg dække inde i skoven!
Løb ind i skoven!
Fald ned!
Säinas, Læg dig ned!
Fandens, ilden når snart lastbilen!
Fandens til horehus... Kom og hjælp mig med at få det slukket!
Pis.
Pastak, Kører tættere på, Vi tager de sårede med op.
- Og hurtigt ind til Tallinn. - De røde kan være her hvornår som helst!
Min søster, havde en dukker magen til din.
-Nej hun havde ikke. -Hvordan kan du vide det?
-Kan du se syningen? -Ja det er også rigtigt.
-Hvor er hun henne? -Hun er meget langt væk.
Nej, jeg mener hendes dukke?
Kom med.
Hjælp folk op på laddet.
Kvinder og børn. Alle jer, kom til laddet.
Skynd jer.
Kør de sårede, til nærmeste hospital i Tallinn.
Måske er de heldige, at komme med et skib.
Hvad skal jeg så bagefter?
For fanden da, man skal da også tage alle beslutningerne selv.
-Ved du hvor min mor er? -Ja.
Kati vil gerne fortælle dig noget.
Kati siger, at du skal hvile dig.
I nærheden af Avinurme.
Hvis det er her, så må det blive her.
Der er ingen steder at falde tilbage til.
Mænd! Ved I hvad der skal ske i dag?
I dag, den 19 september, indtager vi skoven der.
I morgen, den 20 september,- vil russerne jage os ud af den igen.
Dagen efter i morgen, den 21 september, genvinder vi skoven igen.
Den 22 september, vil skoven selv jage os alle ud.
Venner, vores sidste nadver er ankommet!
Tag nogle kartofler, skinke og brød.
Det er godt, at dø med maven fyldt med god mad.
-Ved I hvem der sagde det? -Nej?
Erich Maria Remarque.
En kvinde? Hvad ved hun om krigsførelse?
Manden der skrev, "Stilhed på østfronten".
Men at blive skudt i maven, er da noget lort uanset hvad der er blevet sagt.
Tag bare for jer, vi henter mere hvis det er nødvendigt.
-Har i ikke tænkt jer at flygte? -Hvor skulle vi tage hen?
Hvor skulle vi anbringe vores køer?
-Er I ikke bange for de røde? -De kan jo ikke sende alle til Sibirien.
Mens vi holder skansen her, er tyskerne ved at stikke til søs.
Tallinn vil atter være fri, og nogle modige estere, -
-vil klatre op i Tall Herman Tårnet,-
-præcis som i 1918, for at sætte vores trefarvet flag.
-Og i sidste øjeblik, vil han blevet taget. -Det må du ikke sige.
Jeg tog ikke advarslen seriøst. Hvilken anholdelse?!
Og tog indtil byen.
Da gutterne også begyndte, at tale om det, tog jeg hen til stationen.
Det sidste tog var allerede kørt.
Jeg fandt en bil, der gav mig et lift til krydset.
Derfra løb jeg så hjem.
20. SEPTEMBER
Skoven.
Hvad kigger du efter?
Løb mod skoven! Jeg gentager, løb mod skoven!
Det er estere! Indstil skydningen!
8. Estiske riffel kompagni fra den røde,
249. RIFFEL DIVISION, 916. REGIMENT, 2. BATALJON, 6. KOMPAGNI.
Hvorfor lod i dem stikke af?! Hvem gav ordre til at indstille skydningen?
Det var mig.
Kaptajn Viires. Alle fascister skal slås ihjel.
Jeg har ikke tid til at jage, alle små drenge der skyder på os.
De er ikke små drenge, men vaske ægte fascister.
Kaptajn Viires, Jeg bliver nødt til at reportere dem.
Hvad med talen om, at befri sovjetiske Tallinn.-
-som Stalin selv frem stønnede, den 22. september.
Jeg ønsker ikke at lege krigsret, måske du gerne vil?
Vi for at se, hvem af os der vil lege krigsret.
Han har forkorte bukser.
Jõgi, du er delingsfører nu.
Begrav hurtigt de døde, og gå ikke i vejen for NKVD´erne.
Jeg efterlader en lastbil, så i kan indhente os bagefter.
-Jüri, hvad skal vi stille op med dem der? -Begrav dem alle.
Hey, hvad laver I?
Skal vi begrave fascisterne, ved siden af vores egne?
Det er ende stationen for alle.
Hvad tænker du?
De svin, har dræbt så mange af vores venner.
Hans navn var Karl Tammik. Min landsmand.
-Kendte du ham? -Nej.
Gud er med os alle.
Nåh, tilbage til arbejdet.
31 FALDNE FRA DEN RØDE HÆR
Vi hørte I fik en storslået sejr. Modige drenge.
Fandme godt, at de bæster fik hvad de fortjente.
Kom og få noget mad.
-Hvor kommer I fra? -Jeg er fra Sõrve.
Det var langt væk fra.
Det er slet ikke så langt væk, Prohhor er fra Sibirien, det er langt væk.
-Hans bedstemor var fra Estland. -Maria.
Der var nogle andre mænd her i går, hvad mon der er blevet af dem?
De er blevet forflyttet.
Jeg var selv med i krigen i 1918, Hvilken enhed har i hjemme?
Estlands riffel korps.
-Det har jeg aldrig hørt om. -Han har ikke forstand på de enheder.
-Giv dem noget kød. -Nej tak, vi har rigeligt af kød.
Aabram.
Hold da op, sikke noget fint tysk kød.
Tak, min ærede frue.
Hvor længe kan i dog holde det ud?
-Jeg har ondt af dem. -Hvorfor?
Som jæger, ser jeg ingen steder for dem at skjule sig.
De vil enten blive skudt på stedet, eller sent fluks til Gulag.
Dette er min mor.
Og her er min far.
-Den næste må så være din bedstefar? -Bedstefar.
-Onkel Jakob? -Onkel Jakob.
-Hvem er hende der? -Det er min lillesøster Sarah.
Det blev taget inden krigen.
Nu vil han helt sikkert begynde at græde.
22. SEPTEMBER TALLINN
Hvorfor er du så muggen?
Vi skal da være glade, danse og feste.
Alle sørger skal glemmes.
-Sergent Jüri Jõgi. Godaften. -Godaften.
-Bor der en Tammik her? -Ja, Aino Tammik og jeg bor her.
-Jeg er kommet for at tale med dig. -Kom ind.
Jeg har dette til dem.
Så, jeg løb mens jeg tænkte,-
"Sig det er falsk alarm".
Men lastbilen var der allerede.
Kadri sad på mors skød.
Hun viskede noget til mor.
I samme øjeblik, mistede far forstanden.
Jeg havde aldrig før set ham sådan.
Jeg sad i en busk, og så dem blive kørt væk.
Nu ved du det hele.
Kan jeg være dem behjælpelig?
Hvordan fik du fat i brevet?
Jeg var med til, at begrave din mand.
Karl var min bror, ikke min mand.
-Hvordan døde han. -Han faldt i kamp.
Hvordan ved du det?
Jeg så det, han blev skudt lige foran mig. Han døde på stedet.
Karl var en livlig mand, meget talende og altid munter.
Da Familien tog væk... - Til Sibirien.
Skete der noget med ham, som han først nu, har fortalt hvad var.
Han troede det var hans skyld, at mor, far og vores lillesøster...
Og dig?
Jeg trådte ind i hæren i 1939.
I juni 1940, stod vi ved grænsen.
Da den røde hær kom marcherende.
Hvorfor kæmpede du ikke i mod?
Nok fordi vi var for disciplinerede, og afventede ordre på hvad der skulle ske.
Eller vi var nogle fjolser.
Inden vi vidste om det, sad vi selv i den røde hær.
Og så kom krigen.
Hvad med din familie?
Ruudi, Alli, Oskar, Aabram, Prohhor de er min familie.
Der bliver mindre og mindre af dem, dag efter dag.
-Der er noget bekendt ved dem. -I hvem?
I dig og min bror.
De uskyldige føler skyldfølelse, og de skyldige føler ingenting.
Du må være sulten.
Det er ikke min lejlighed, men min onkels.
De flygtede til Sverige for to uger siden.
Det var den røde hær den 9 marts.
Vi fik af vide, at det var tyskerne der gjorde det.
Der var kun kvinder, børn og gamle mennesker tilbage i byen.
Alle mænd var sendt til fronten.
Jeg havde mest ondt af børnene.
Der kom en sød lille pige, ind på børnehjemmet hvor jeg arbejder.
Hun malede nogle sjove kort, nu skal jeg finde dem.
De skulle være...
Den er åben.
Bliver du her længe?
Eller skal du videre?
Hvorhen?
De snakkede om Saaremaa.
Vi er helt alene her.
-Jeg tror jeg vil tilgive ham. -Hvem?
Ham der satte vores familie på deporteringslisten.
Han hedder Jõgi. Min bror skrev det til mig.
Hvad er der?
Jeg sad og tænkte på livet før krigen.
Jüri? Jeg kender ikke dit slægtsnavn.
Tuul. Jüri Tuul.
Kamerat Jõgi, følg venligst med.
Kaptajn.
Vi har kæmpet mange slag sammen.
Fra Velikiye Luki til Tallinn.
Men der er stadig civile nationalister, og offentlige fjender blandt os.
Det må du vide, ikke sandt?
Du er ung, energisk, og har tiden med dig.
Du hænger endda ud om natten.
Hvad er hun til dig?
-Hvem? -Hende fra Boulevarden.
Min søster, jeg besøgte bare min søster.
Jeg har læst din journal, men jeg husker ikke du har en søster.
Men jeg må vel ikke have læst den ordenligt.
Nåh men vi skal lige blive enige om.
At du indberetter alle anti-kommunister til mig.
Alt lige fra højeste rang til laveste rang.
Træd af.
17. NOVEMBER SAAREMAA
Prohhor, stop!
Det er hans hjem, han er barnefødt her.
Jeg fik fortalt, at Estland var lille, og det må man jo sige det er.
Jüri, du går med ham.
Nåh mester, varm saunaen op og slagt en gris.
Der er ikke nogen her, selv laden er tom.
Jeg går ud og leder efter noget vi kan spise.
Vi har fået forstærkninger. 3 Mænd.
-De venter udenfor døren. -Send dem ind.
Kamerat Sergent, kan vi komme ind?
Jeg er jeres delingsfører, Jüri Jõgi.
Vær ærlig, hvem af jer har ikke, tjent den tyske hær?
Jeg gjorde, ved Tannenberg.
Da tyskerne træk sig ud, tog jeg hjem.
-Derefter kom jeg her. -Det samme gælder for mig.
Jeg stak af.
I må glemme jeres fortid.
Dem der overlever her, er dem der kan holde sin kæft.
-Er det forstået? -Ja.
Alli!
-Alli, hvor har du været? -Jeg var i gang med at lave mad.
-Giv dem noget, de må være sultne. -Tag for jer, venner.
Der er massere i kælderen, I går bare til den.
Alli, har du hørt noget fra dine folk.
Samtlige gårde i Sõrve er smadret. folk er blevet deporteret til Tyskland.
Krigen er over om et år eller to.
Mit hus står stadig, og jeg er live.
Her ved denne gård, vil vi bryde tyskernes linje.
Vores artilleri vil blive sendt ind først.
Tyskerne har et minefelt her.
Vi vil følge efter kampvognene. 1. Deling vil gå først.
-Hvorfor skal vi gå i først? -Fordi I er de stærkest.
Tyskerne har skibe på havet, mindst en af dem har rækkevide til os.
Hvor er vores flåde henne?
De krydder røv i Kronstadt.
Stalins 100 grams er åben, så vi må skynde os at drikke den.
For helvede, Jüri, jeg har glemt at sige, at Kreml vil tale med dig.
Ja.
Kamerat Kaptajn. Sergent Jõgi til din tjeneste.
Luk døren.
Sid ned.
For Sejren.
-Du har fået nye folk? -Ja.
3 Mænd.
-Tjekkede du dem? -Ja.
Jüri, du stammer fra en fin familie, og du har gjort stor fremskridt indtil nu.
Præcis som din far i hans tid.
-Men du har ikke søgt ind i partiet. -Nej.
Det ville være langt bedre, du vil blive en meget mere betroet mand.
Du vil endda komme videre herfra.
Vi vil sende dig i skole, så du kan få højere rank.
Du kunne blive general inden længe.
Vi kunne blive et godt team.
Vi har allerede en overordnet.
Kaptajn Viires.
Det fjols... Rød udenpå men hvis indeni.
Disse typer skulle gemmes langt væk.
Tag din beslutning med omtanke, Jüri.
19. NOVEMBER
TYSKERNES SIDSTE FORSVARSLINJE VED SÔRVE PENINSULA
Minefelt på begge sider! Følg efter tanken!
Op! Følg efter tanken!
Løb ikke derind, det er et minefelt!
Søg dækning!
Prohhor!
Oskar!
Aabram, Käär, følg mig!
Prohhor, Aabram, følg mig.
Oskar, den nye mand og Alli, I løber derover!
Alli...
Ud med hænderne over hovedet!
Tror du det vil bringe Sarah tilbage?
Kan du ikke sove?
Jeg kan bare ikke få gutten ud af hovedet, ham hvor jeg overleverede hans sidste brev.
Til hans søster.
Fortalte du hende det?
Du kunne ikke?
Men du blev dybt forelsket.
Jüri, tag det roligt, du slog ham ikke ihjel, det gjorde krigen.
Måske vil Gud tilgive dig.
Måske ikke.
22. NOVEMBER
Et sidste angreb, og Estland vil være vores!
Afsted!
Jüri, regeringen er interesseret i dig.
Vi er totalt på røven, og jeg mener totalt.
Jeg ønskede at få mine folk hjem, og hvor har jeg ført dem til?
-Stop! hænderne op! -Skyd ikke, vi er estere!
Stille! Skyd ikke!
Kom op med hænderne over hovedet! Kom, kom!
stille og roligt.
-Navn? -Hando Hirv.
-Alder? -16.
-Er du frivillig? -Nej.
Tyskerne tog os. Vi kom bagud
Tyskerne vil have os med til Tyskland.
-Men vi ville ikke dertil. -Vi ville bare hjem.
Jüri, Du og dine mænd, skyder disse forrædere.
Kamerat Kaptajn, det er jo kun børn.
Sovjetiske borgere der har kæmpet ved fjendens side, skal dø.
Sergent Jõgi, Du og dine mænd må adlyde ordren.
-De blev beklageligvis tvunget. -Jüri, adlyd jeres ordre!
Jeg vil ikke skyde dem.
Skyd.
Skyd og alle jeres slægtninge, vil blive sent til Gulag.
Er I bange? Det er okay.
Nogen må jo være bange, for den sovjetiske styrke.
Kaptajn Viires, adlyd ordren.
2. deling, gå frem.
-Drenge, gå hjem med jer.
Smid jeres uniform væk og gå hjem.
Noget går mig stadig på.
Hvad nu, hvis jeg ikke havde overleverede brevet?
Hvis vi nu havde været mødtes, tilfældigt efter krigen?
Hej.
Bor der én frøken A.Tammik her?
Ja, jeg er Aino Tammik.
-Så er det dig jeg skal tale med. -Jamen, så kom da ind.
Hvem ved, måske vi vil mødes igen.
-Hvordan har du sovet? -Godt.
På ærligvis denne gang.
Så vil jeg fortælle dig hele sandheden.
Vi må start forfra på en frisk.
Det er fra Jüri Jõgi.
Èn soldat i den røde hær, der dræbte din bror i kamp.
Jeg kunne ikke fortælle dig det, mens jeg kiggede dig i øjnene.
Du er det eneste lyspunkt, tilbage i mit liv.
Jeg håber du kan tilgive mig.
Dedikeret til alle dem, der kæmpede og faldt i kampen om frihed.
Oversat af Lako www.nordicb.org