Realism är ett illa valt ord.
Jag ser ingen skillnad mellan fantasi och det reella.-Federico Fellini
...kaninhålet vindlar ner...
Ner, ner, ner...
La bella confusione. Den vackra förvirringen.
Lucy!
BASERAD PÅ EN (MESTADELS) SANN HISTORIA
Alla måste växa upp, till slut.
Min syster Claire höll emellertid inte med.
Hon var en normal tonåring, men slutade aldrig att tro på magi, och sagor.
Och äkta kärlek.
Vilket gjorde henne till en magnet för äckel.
Ja. Aj.
Lyckligtvis var vi superpopulära. Fast egentligen inte.
Jag var aldrig vad man skulle kalla ett älskvärt barn.
Och Claire... hon hade problem.
Men vi Cunninghamtjejer hade en sak gemensamt:
Vi sket i vad andra tyckte om oss.
Men Claire fortsatte drömma.
Som alla vet ska man aldrig drömma utan skydd.
Lucy Jean Cunningham.
Hej.
Från den stunden hade Claire ett syfte:
Att se till att Lucy var skyddad. Från allt och alla.
Mig också.
Vill du ha månen? Säg bara till så slänger jag ett lasso om den.
- Vilken bra idé. Jag ger månen till dig. - Jag tar den.
Jag vill inte vara bland galna, sa Alice.
Alla föräldrar ljuger ju för sina barn, jultomten, och så vidare.
Men Claire tog det till en ny nivå.
Hon såg till att inget hemskt hände nån. Inte ens guldfisken.
Som en dag flyttade till Stora barriärrevet.
Eller Dorothy, som stack för att bli professionell getherde.
Eller morfar Peter, som slutade komma på besök och ringa.
Men aldrig att skriva.
Jag vet inte hur mycket Lucy trodde på, men hon spelade med.
Och så levde de lyckliga i alla sina dagar.
Förutom ett problem.
- Lucy! - Ja?
Det här är det tråkiga, vänta.
Problemet med pojkar är att de är idioter.
- De var bara intresserade av en sak. - Jag ser hennes rumpa!
Och det var inte Lucy.
Men det fanns en pojke.
Jag kallade honom Öronen.
Lucy blev förälskad.
Fullständigt.
Men det höll inte.
Lucy. Flyttade till Italien. Ledsen. PJ
Claire tröstade.
De var lyckliga.
Ärligt talat, hur många kan säga det? Varför göra nåt annat?
De hade alltid tid.
RIMINI, OHIO OKTOBER 1993
Luce?
- Ser min rumpa stor ut därifrån? - Enorm.
Diskuterade ni om hon skulle gå på college?
Ja, men hon ville inte det.
Eller ville inte du det?
Jag vill att hon ska göra nåt hon verkligen är intresserad av.
Det verkliga livet händer ju i drömmarna.
Förlåt, vad sa du?
Det verkliga livet händer i drömmarna.
Det har jag läst på en mugg.
- Vilken intressant situation! - Ge mig min morgonrock.
- Man hamnar inte i en sån varje dag. - Jag vill ha min morgonrock.
Inte i Bedford Falls.
- Gesundheit. - Å! Ge mig min morgonrock!
Det har gått långt.
Knack, knack. Hej, Claire.
Ytterligare en död guldfisk? Claire?
Vad händer? Vad är det?
Jösses.
Mary, jag vet vad jag ska göra imorgon och nästa år
och året efter det. Jag ska lämna den här sketna hålan och upptäcka världen!
Italien, Grekland, Parthenon, Kolosseum...
Hur ska hon kunna ta hand om sig själv?
- Har du några besparingar? - Inget.
Okej. Hon är 20 år, har aldrig haft en pojkvän
aldrig bott hemifrån eller jobbat.
- Ni lever på ett moln. - Du ska ju hjälpa mig.
- Kyss henne istället! - Ursäkta?
Varför kysser du henne inte, istället för att prata ihjäl henne?
- Ska jag kyssa henne? - Ungdomen är bortslösad på fel personer!
- Kan hon nåt? - Ja!
Hon pratar bara om sina drömmar och sina fantasier.
Du har skapat en jäkla röra.
Gräsklippning. Hon klippte gräsmattan.
Jag minns det. Hon var rädd för gräsklipparen.
Förlåt, vännen.
Det är inte roligt. Jag vet inte vad hon ska ta sig till.
Vem anställer en 20-åring som beter sig som en 13-åring?
Inte jag.
- Du har förstört henne, Claire. - Hjälp henne.
- Jag ska få in henne på college. - Hon behöver ett liv!
Mitt livs chans. Hör du? Mitt livs chans!
Det är hans livs chans.
Lyssna nu på mig! Jag vill inte ha nån plast eller nån bottenvåning!
Och jag vill aldrig gifta mig, förstår du?
Jag vill göra det jag vill! Och du... Och...
Tycker du om film? Det gör vi. Skaffa erfarenhet och gör VHS-filmer samtidigt.
Experimentellt produktionsbolag söker assistenter, kontakta Clive Montgomery.
- Det är i Cleveland, hur ska du komma dit? - Jag tar vespan.
Du har aldrig varit på jobbintervju. Vad tänker du säga?
Säg ja, säg vad de vill höra.
- Har du gjort film? - Nej.
Ja. Ja.
Jag såg er annons och blev intresserad. Det är allt du behöver säga.
Har du några talanger?
Ja.
Jag arbetar hårt, jag är motiverad och är noggrann med detaljer.
Det är sant. Kan du börja direkt?
- Nej. - Ja.
- Ja.
Det är perfekt, menar jag. Om du övar i några dagar så kan du boka ett möte.
Nej, jag har ringt. Det är idag, klockan fyra.
Bra, du har kappa och kängor. Det passar nog bra in i dagens mode.
Du behöver inte göra det här. Du har aldrig varit i stan själv, du kan vänta.
Det går bra, jag klarar mig.
Vännen, få se på dig. Jag ordnar det.
- Behöver du nåt är jag vid telefonen. - Jag älskar dig.
- Och jag dig. - På dem, Lucy!
Hej då, vännen!
- Det gick bra. - Okej...
- Vi ses... - Har du en livförsäkring på henne?
VÄLKOMMEN TILL CLEVELAND
Han gör mig för lycklig. Det är problemet.
- Kan det här vara sant? - Hans känslor är som fingrar på mig.
Hon är allt jag har drömt om.
Det är så mycket han inte vet. Hur berättar jag det?
- Det är varmt här. - Det är livet jag alltid har velat ha.
Och äntligen är mina hemligheter...
Okej! Cunningham, Lucy.
Jag ser dig. Kom, nu.
Sitt, sitt.
- Okej. Lucy, va? - Ja.
Bra, och jag ser att du är...
Men för fan... Är det en enhörning?
- Jösses. Och du är...? - Lucy Cunningham.
- Ja. Nej, hur gammal är du, vännen? - Jaha. Jag är 20.
Fantastiskt. Lagligt. Och du har erfarenhet av att göra film?
- Ja. Er annons gjorde mig intresserad. - Härligt.
- Och vem har du arbetat för? - Min mamma.
- Hon har väl lärt dig specialtalanger? - Ja, det har hon.
Jag arbetar hårt, är väldigt motiverad och noggrann med detaljer.
Det är bra i den här branschen.
Vi kan väl prata om karriärmål. Var ser du dig själv längre fram i livet?
Tja, jag...
- Jag älskar film. - Vill du vara framför kameran?
För jag måste säga att stilen som du har...
Den här ren och oskyldig, men ändå stygg-stilen, jag gillar den.
Jag gillar den verkligen. Vi kan leka präst och nunna direkt.
- Ja, sir. - Hur gärna vill du ha det här jobbet?
Jag vill väldigt gärna ha det.
Jag vet att det finns saker jag måste lära mig, men jag jobbar gärna hårt.
Jag lovar att ni kan ta risken med mig.
Jag ska ge dig en chans, Lucy. Jag litar på dig.
Jag tror på dig, jag tror att du har det.
Du kommer upp på väggen på två röda.
Jag skulle personligen vara redo att låta dig starta direkt, nu, menar jag.
- Vill du det? - Ja.
Då kan du börja med att ta av kappan.
Så går du och jag upp på altaret och sjunger en hymn.
- Okej. - Toppen.
Jag är strax tillbaka.
Mina damer! Få se på era tuttar!
Härligt, vackert.
Jättefint, jättefint, jättefint. Hallå, vart ska du?
Hallå? Luce?
Fellini?
Inte hungrig.
VISIONÄREN ÄR DEN ENDA SANNA REALISTEN-FEDERICO FELLINI
Det förändrar förväntningarna...
En av filmhistoriens mest hyllade och kontroversiella regissörer.
- Han är olik alla andra. - Han har vunnit fem Oscar
och fler priser än nån annan.
- Vinnare är Italien, Federico Fellini. - Vinnare är Italien, för Amarcord.
- Vinnare är Cabirias nätter. - La Strada.
Under filmens historia har några få regissörer utvidgat vårt synsätt
och förändrat hur vi ser på filmkonsten. En av dem hette Federico Fellini.
Han visade oss mörkret som kan inta vår själ, och sedan den magiska kraft...
...som kan föra en tillbaka i ljuset.
- Dags att gå! - Din sjal!
Jag delar kroken i två!
Nej, jag vet inte vad den här stenens syfte är.
Men den måste ha ett.
För om den här stenen inte har nåt syfte är allt meningslöst.
Till och med stjärnorna.
Du också.
Du har också ett syfte.
Min klocka!
Var är hon nu?
Hon är död, stackaren.
- Mår du bra? - Ja, fantastiskt. Vespan är borta.
- Vad? - Fick du jobbet?
Det är fantastiskt. Förlåt mig... Jag är jättetrött!
Det har varit en lång dag. Jag är på rummet.
Vad?
Marcello! Kom hit!
Skynda dig!
Sylvia, vem är du?
Vi är på Fellinis kontor. Innan han börjar filma
är det hit människor av alla sorter går in och ut.
Den här damen har sagt till Fellini att han aldrig gör en bra film
om han använder samma gamla tråkiga ansikten.
Sen läser hon en av sina egna dikter: Är blixten Guds signatur?
Hur ställer man en fråga...?
Ciao.
Ciao, mr Fellini.
Mi chiamo Lucy.
Kära Federico...
Jag har varit...
...ett stort fan i...
...en dag.
- Stad och delstat? - Italien?
Italien.
Pronto!
- Pronto? - Ciao!
Hej, jag heter Lucy Cunningham, pratar du engelska?
Ja. Ja, det här är Mario, jag pratar engelskan. Är ni americana?
Ja. Ja, förlåt. Jag är americana.
Får jag tala med mr Fellini, tack?
- Har ni bokat ett möte, Lucia? - Nej.
Okej, bra. Allora. Klockan tre imorgon, okej? Till Fellini.
- Ciao. - Förlåt, var då?
Fellinis kontor i Rom. Klockan tre. Kom inte för sent.
- Sa han hur länge? - Nej.
- År, månader? - Nej... Jag vet inte...
- Veckor? - Nej.
Hon får aldrig veta.
Någonsin.
- Lovar du? - Jättekul.
Jag är allvarlig. Lova att aldrig berätta.
Okej. Jag lovar.
Lucy?
Vänta lite, Kerri.
Hej... Oj.
- Planerar du en resa? - Jag måste till Cleveland.
För att hämta vespan. Den blev bortforslad.
- Jaså? Cleveland i Italien? - Nej...
- Bara Cleveland. - Jaha.
- Vad tittar du på? - Det är inget, du skulle inte gilla det.
Står du för tv:n?
Du uppför dig inte konstigt alls. Skulle inte jag gilla den?
Jag? Moi?
- Moster Kerri? Kom igen. - Ja...
Jösses. Lucy...
Nej, nej, jag gillar det. Jag menar...
Jag gillade det inte, men... Det är lite konstigt, eller hur?
- Eller hur? - Ja.
- Gillar du det? - Ja!
Det är en Fellini-film. De handlar om...
...mänskligheten. De är väldigt äkta.
Ja, det var mycket mänsklighet där. Han höll inte inne med mänskligheten.
Alla är väldigt olika. Det är faktiskt en filmfestival...
De visar alla Fellinis filmer. Den heter Tutto Fellini.
Folk kommer från överallt bara för att se hans filmer.
Vi borde berätta för Claire.
Nej... Gör inte det. Berätta inte för henne, snälla.
- Vad har hänt? - Jag tror inte...
Jag tror inte... Jag tror inte att hon vill att jag åker, så...
Tror du inte att hon vill att du åker?
Du är 20 år, du får åka!
- Jag vet det. - Det här är ditt liv!
Vad vill du göra?
Hej, mamma.
Hej, Lucy.
Minns du historien jag alltid har berättat om dagen när du föddes?
Jag sa att det var den bästa och den värsta dagen i mitt liv.
Den bästa för att jag visste att jag aldrig skulle älska nån så mycket.
Det gör jag inte.
Och den värsta
för att jag visste att jag inte kan skydda dig från allt du måste uppleva i livet.
Men jag försökte.
Och jag är ledsen för det.
Och jag älskar dig så mycket.
Men jag...
Jag måste...
Claire?
Dörren!
- Mamma? - Fan.
- Mamma, mår du bra? - Vänta, vänta.
Hej, Lucy.
- Är allt som det ska? - Det är det aldrig.
Det är förkylningen igen. Ingen fara.
Jag mår bra.
Det är ingen fara.
- Hur är de här? Berätta. - Underbara.
- Är de? - De är inte alls som amerikanska filmer.
Sluten är jättesorgliga, och ibland...
...förstår man ingenting. Och de är...
...de är rätt snuskiga, och det är mycket...
- Sex? - Ja.
- De låter ju fruktansvärda. - Tja...
Men du älskar dem, och det är underbart.
- Det är jättebra att du gillar dem. - Det gör jag.
Men jag har så många frågor.
- Jag önskar att jag fick träffa honom. - Kan du tänka dig det?
Tänk dig. Minns du Sommarens dårskap?
Katherine Hepburn. Venedig. Julias balkong i Verona.
- De är verkliga platser. - Och Rom. Det är där Fellini...
Nej! Ja, Rom!
- Han är där nu. - Nej. Du måste åka.
Vi måste åka.
Vi...
Vi kan inte åka.
Men du kan åka.
Det vore så roligt. Jag vet att det är långt, men jag har sparat...
Jag vet, men lyssna...
Vänta. Jag kan inte åka, okej? Du måste åka. Själv.
Vi måste sluta med det här. Okej?
Du behöver ett eget liv. Och det gör jag också.
Jag är trött. Jag måste ta hand om mig själv.
- Jag är ledsen om du inte mår... - Nej, det är ingen fara!
Nej, jag mår bra. Jag mår bra, Kerri är här. Jag behöver lite tid, okej?
Titta på mig. Jag behöver lite tid för mig själv.
Jag behöver ett liv, nu. Jag behöver ett liv!
Förlåt mig!
Åkte för att hitta honom.
Hej.
För att hitta vem?
ÖNSKAR ATT DU VAR HÄR...
Italien.
- Vad är det värsta som kan hända? - Å, jag vet inte.
Vilse, rånad, överfallen, rånad, hackad i småbitar...
Okej.
Vem fan är Fellini?
En italiensk regissör. Han gör italienska filmer.
- Vad då? Vad för filmer? - Ingen tittar på dem.
- Vad handlar de om? - Om, du vet... mest om mänskligheten.
Om hur depraverad mänskligheten är. Mycket orgier.
Togor.
Rumpor, bröst. Dallrande bröst.
Konst, du vet.
- Pronto? - Mario?
- Hej, det här är Lucy Cunningham. - Ah, americana.
Ja, americana, ja.
Jag missade planet till Rom och hamnade i Verona.
- Verona? - Och mina väskor är borta.
De sa att de åkte till Tyskland eller Österrike, eller nåt.
Så jag ville bara ringa och berätta att jag är på väg...
- Vänta, vänta. - Jag ser fram emot det...
- Lucia, Lucia, Lucia. - Förlåt?
Fellini är inte här. Du missade honom. Du missade mötet med Fellini.
Han är inte i Rom längre, så du får vänta.
- Vänta i några dagar. - Några dagar?
Kanske en vecka.
Du är i Verona. Romeo och Julia, ät glass, titta på balkongen.
- Gör nåt. - Okej.
- Visst. - Ät bomboloni, det är väldigt gott.
- Ja. Tack! - Ciao, ciao, ciao.
Ciao! Ciao.
- Vad är det där? - Bollar.
Bollar? - Rum baba.
Rombollar. Delizioso.
- Vill du smaka? - Visst.
Bellissima...
Un altro? En till?
- Tack. - Tack själv.
Jag har de godaste bollarna i Verona.
Det blir 5000 lire.
Ät. Drick. Bli förälskad.
Läkaren sa fyra såna här om dagen. Eller var det såna här?
Jag tar alla, tack.
De här ger en ökad känsla av eufori.
- Jag tar en. - Jag tar också en sån.
- Skål. - Skål.
- Kan du hämta en till, är du snäll? - Är det verkligen cancern som dödar dig?
- Inte filmerna? - De är lite deprimerande.
Sen frågade de om italiensk nyrealism var död eller levande...
Neorealism, vännen. Du sa väl levande?
Jag visste inte vad jag skulle säga.
Ciao, bella!
Vad heter du?
Stackare. Hon förstår inte ett ord av vad vi säger. Hon är helt utländsk.
- Hejsan. - Å, din engelska är...
- Hon är amerikanska. - Ja, visst.
Vad för dig till Italien?
Jag letar efter nån.
- Så romantiskt! - Reser du ensam?
Nej, jag är med min mamma.
- Sylvia. Det här är Robert. - Trevligt att träffas.
- Lucy. - Hon är underbar, Robbie. Jag...
- Hon är inget husdjur, vännen. - Lägg av!
Jag försöker bara ha lite roligt.
Lucy, vill du följa med oss?
Vart ska ni?
Spelar det nån roll?
Den här vägen.
Guido!
Sylvia! Herregud. Få se på dig. Du är så vacker.
- Det här är min nya vän, Lucy. - Bellissima.
Hon är från Ohio.
Hej.
- Robert. - Guido.
Tre saker tycker jag bäst om. Kärlek, kärlek...
Och kärlek!
- Brava! - Det var väl inget.
En minnesvärd uppvisning. Särskilt av ditt vänstra bröst.
- Jag tyckte att du var vacker. - Det är klart att du gjorde.
- Du regisserade det. - Varsågod.
Guido, har du regisserat nåt med handling nån gång?
En kärlekshistoria, kanske? Varför är europeisk film så trög?
Å, jag har en idé!
- Kläder! - Du har helt missat poängen, vännen.
Lucy, vad tycker du om italiensk film? Hur skulle du beskriva det?
- Å, jag vet inte. - Det är perfekt.
La bella confusione. Den vackra förvirringen.
- Här finns gott om vacker förvirring. - Man ska inte förstå hans filmer.
De ska skölja över en, som en dröm.
En visionär är den enda sanna realisten.
Skål för svulstiga, egocentrerade filmer
som är helt osammanhängande.
För dig, kanske.
Dags att gå.
- Vad är det som händer? - Det är så konstigt.
Missade jag nåt i handlingen?
Det finns ingen handling.
Berätta, har du en pojkvän? En make?
Inte?
Se lite lösaktig ut, för mig.
Kom hit.
Inte? Inte?
Inte?
Okej.
Livet är bara en illusion.
Det är en historia, berättad av en idiot. Full av ljud och raseri.
Den betyder ingenting.
Guido kan vara jobbig.
Vi dricker, det hjälper alltid. Skål.
- Vad är det här? - Nej, nej...
- Snälla... - Så gulligt. Små serieteckningar.
Har du ritat alla de här? De är underbara.
- De är hemska. - Det ser ut som abstrakt realism.
- Så banala. - Eller så säger du bara dåliga.
Här, Lucy. Rita av mig.
ROMEO OCH JULIAS BALKONG
Jag tecknar dig, okej?
- Okej. - Okej.
Tack.
Hallå!
Hej.
Är du...
Är du hungrig?
Hungrig? Äta?
- Nu? - Ja.
Okej. Okej.
Okej.
- Det finns en bar där. - Okej.
- God dag. - God dag. Jag tar en cappuccino.
- En cappuccino. - Två cappuccino.
Kan vi ta tre?
Tre cappuccino.
Tack.
Två stycken?
Den här...
Min mamma.
- Hon tar tre socker. - Tre?
I kaffet, ja.
Det är väldigt sött. Jag gillar det inte...
Sött. Dolce.
Dolce.
La Dolce Vita.
- Känner du till Fellini? - Ja.
- Jag älskar Fellini. - Jag tycker om Fellini.
Jag... vill träffa Fellini.
Jag älskar La Strada. Gelsomina...
- Gelsomina. - Zampanò.
Gillar du stora män?
Nej.
Och den viktigaste: Vaffanculo.
Min pappa sa: Pietro, det här är fånigt.
Och jag sa: Dra åt helvete.
Sen sprang jag, gråtande.
Men jag tror att det här är livet.
Följ dina drömmar.
Tack.
För att du visade mig.
Det var roligt. Det var så lite.
- Hej då. - Hej då.
Du. Får jag visa dig en sak?
Ja.
Tre, två, ett...
- Å... - Fan?
- Wow! - Ja!
Hörde du?
Tyst, de kan höra oss.
Ja!
- Kom igen, skrik. - Nej, vi kanske får problem.
- Vad var det? Kom igen. - Jag kan inte!
Ciao, Fellini!
Fellini!
- Kom igen, visa mig. - Nej, nej...
- Visa mig. - Nej. Jag tror att jag ser nån...
Dina linjer är underbara.
Och dina?
Du vill inte se mina. De är inte lika bra.
Varför ser han ut så här?
Är det...?
Fellini!
- Fellini! - Fellini!
Fellini!
Vem tittar på det här?
Herregud, deras kjolar är så korta.
- Man ser nästan kulorna på dem. - Kulorna hänger nedanför kjolen.
Pojkar, skyl kulorna.
Kan du stänga av den där, är du snäll?
- Jag försöker minnas hur det var här. - När det var mitt sovrum?
- Ja. - Affischer.
- Vad hette filmen... - Den blå lagunen?
Det var som mjukporr.
Du var ganska rolig då.
Ja, jag var ganska rolig, eller hur? Jag är inte så rolig längre.
Shaun Cassidy.
- Mark Hamill. - Mark Hamill!
- Leif Garrett. - Ja!
- Vem var den andra Hardy-killen? - Parker Stevenson.
- Bay City Rollers. - Woody. Bay City Rollers.
- Så sexiga. - Så sexiga.
Blev du på smällen här?
- Jag tror det. - Slampa.
Och kolet... Jag är en blyertsperson.
- Den klassiska... - Allt på sin plats. Allt ska definieras.
- Ja. - Fingrarna måste bli smutsiga.
- Det måste de inte. - Det är som att älska.
Man måste ha fingrarna på allt.
Det måste bli rörigt.
Väldigt rörigt. Med kol i sängen?
- Ja, man måste röra vid allt. - Kol på golvet, i köket...
Ja, på allt! Varför inte? Det är ju det vackra med konst.
Visste du att Fellini ritade serier innan han började göra film?
Han är känd för att ha tecknat på servetter.
Överallt tecknade han på servetter.
Och jag vet att han föredrog blyerts framför kol.
Du älskar Fellini.
- Varför då? För att han är stor? - Jag tycker inte om honom på det viset.
Vill du... göra film?
Vill du vara med i filmer?
Fellini gör film, så varför, då?
Vänta.
Det är Lucy.
- Lucy är mycket sötare än så. - Nej.
Det är filmen hon såg i Cleveland. Hon såg nåt i den här filmen.
Åkte hon för att gå med i en cirkus?
Nej.
Hon åkte för att jag var en skitstövel.
Ta inte åt dig äran för det.
Hon är kär.
Kär i vem?
Livet... är en kombination av magi och pasta.
Vi har tid.
Hej, har du pojkvän?
Man ska aldrig lita på en man.
Man kan älska med dem
men aldrig lita på dem.
De stjäl dina pengar, krossar ditt hjärta
knuffar ner dig i en flod eller utför en klippa
men man fortsätter ändå lita på honom, förlåta honom och älska honom.
Nej.
Förstår du?
De behöver dig. Du behöver inte dem.
Trevlig resa, Gelsomina.
Hej, Mario. Det är Lucy som ringer.
Americana.
Jag ville tacka dig för att du fick mig att stanna i Verona.
Det har faktiskt varit...
Det har varit underbart.
Jag vet att jag sa att jag skulle komma till Rom...
- Men... - Lucia, det är jag, Mario.
Lyssna, lyssna. Du måste komma till Rom, okej?
Du måste komma till Rom. Ta nästa tåg och kom till Rom.
Det är väldigt viktigt. Lyssna, Lucia. Fellini vill träffa dig.
- Vill han? - Så du måste komma till Rom, nu.
Det är väldigt viktigt. Sätt din söta rumpa på ett tåg till Rom, nu.
- Ja, okej! - Det är viktigt, vi har inte mycket tid.
Okej, ciao, ciao.
Hej. Vart ska du? Det är tidigt.
Jag måste åka till Rom.
Fellini.
Vänta, vänta.
Min Fellini.
Lucy, du är min Fellini.
Här är jag.
Du kunde ha åkt.
Ursäkta, var går tåget?
- Pronto? - Mario? Hej, det är Lucy.
Jag vet inte vad som hände, jag är i Venedig.
- Men jag vill säga att jag absolut kommer. - Jag är ledsen, men det är omöjligt.
Kom inte. Du missade ditt möte.
Förstår du? Inga fler möten med il maestro.
- Jag förstår, men... - Det är slut.
- Du sa åt mig att komma... - Jag sa åt dig att komma i förra veckan!
Du är upptagen, men du sa åt mig att komma...
Du verkar vara mer upptagen! Du hade ett möte med Federico Fellini!
- Du måste förstå... - Håll tyst! Du är söt, men lite dum.
- Jag har ingenstans att ta vägen. - Det är dina problem, Lucy.
- Ja, Mario. Men du sa... - Berätta inte vad jag sa!
- Du sa att du skulle komma! - Jag vet, men jag har rest så långt...
Han gav mig ett meddelande till dig, Lucia.
Vad sa han?
Han sa: Mario, säg det här till Lucy.
Allt du behöver finns där, Lucia.
Ibland måste man resa långt, långt bort
för att hitta det som är närmast.
Ciao, Lucia.
- Det här är min favoritdel. - Vad?
- Jag har inte ens sett det. - Jag vet, det är slutet.
Bra. Jag är så glad att den är slut.
Du fattar inte. Jag förstår vad Lucy menade.
Det är en vacker kärlekshistoria, men det är konst och...
- Vad? - Är det vad du ser?
Ja, det är så fint.
Är du seriös? Det är en massa abstrakta bilder. Du läser in din egen skit i det.
Det är väl logiskt, eftersom du lever i din egen fantasivärld av förnekelse.
- Varför är du så elak? - Det är sant.
Bara för att du inte uppskattar konst.
- Kan vi inte prata ärligt om den? - Sluta, snälla.
- Det är skräp. - Jag är döende och du är elak.
- Visst, dra upp det, du. - För du har ett så underbart liv.
När hade du en pojkvän sist? Har du fått barn? Har du varit mamma?
- Jag tror inte det. - Vad är det?
Jag tar hand om dig och Lucy. Det är mitt liv.
- Det gör jag. - Lucy är min dotter! Inte din.
Nej, du är mitt barn. Du är mitt barn. Du är så jävla självisk, Claire.
- Ut. - Inte konstigt att hon stack.
- Ut härifrån! Ut! - Du håller på att bli tokig.
- Ut, ut, ut! - Det ska bli skönt att slippa dig!
Hur kan kvinnor sjunka så lågt?
Å, ursäkta mig! Gick det bra?
- Gick det bra? - Ja.
Behöver du hjälp?
- Ja, jag letar efter tågstationen. - Jaha, tågstationen.
Okej, vi går. Jag visar vägen. Placido, ursäkta.
Lucy.
Så, Lucy... Du är konstnär?
Förlåt. Jag såg att du tecknade tidigare.
- Så vackert. - Det är inget.
Förlåt mig, jag vill inte skrämma dig.
Tack.
Så...
Reser du ensam? Med en pojkvän, kanske?
Nej, med mamma. Hon väntar på mig vid tågstationen.
Ja, självklart. Jag kan en genväg.
Kom igen. Ta min arm. Vi går.
Det finns tusen sätt att gå vilse på i Venedig.
Vi har kanalen och mer än 400 broar.
- Det är vackert. - Jag älskar det.
Jag hör nån sjunga. Hör du?
Är din mamma konstnär, som du?
- Hon tecknar lite... - Fan.
Vi är vilse.
Jag skojar. Den här vägen.
Min mamma är lärare. En syster är bagare.
Hon är konditor, faktiskt. Jag har en bror också...
En stor familj.
Tågstationen är åt det här hållet. Det är bara den här vägen.
Vill du gå där?
Hej, Placido!
Fan!
Fan, jag glömde säga det. Mina vänner organiserar en fest för mig.
Jag måste gå dit. Snälla?
Jag vet, tågstationen och mamma.
Men snälla, snälla. Annars börjar jag gråta.
Följ med mig, fem minuter.
Kan du bara ge mig en vägbeskrivning? Jag måste möta min mamma.
- Fest först? - Jag är ledsen, det går inte.
Det går inte, så om du berättar hur man går så går jag själv.
Okej. Okej, fint. Förlåt mig.
Okej, lyssna noga. Du fortsätter rakt fram.
Du kommer att se en bro. Du går över den, och ser då en rest...
Nej, först tar du höger, och vid slutet av vägen ser du en restaurang.
Sen tar du vänster, går över en bro, och där är stationen. Upprepa.
- Fokusera. Det är farligt. - Jag går rakt fram.
- Sen tar jag höger? - Nej, nej. Rakt fram, andra till höger.
Du går över bron, ser en restaurang. Där tar du höger
sen vänster, över en bro. Där är stationen.
Okej. Hej då, Lucia. Det var trevligt att träffas.
Om du får problem, så skrik, okej? Ciao, Lucia.
Vänta!
- Vem är skönheten? - Det här är Lucia.
Hon är konstnär.
Där finns lite mat.
Nej, nej, nej!
Kan du vänta på mig?
Lucia.
Vi är vänner, här.
Kom, Lucia.
Vänta!
Vänta, Lucy, Lucy, Lucy!
Vänta, vänta, vänta. Förlåt, förlåt.
Okej, okej.
Scusa, scusa.
Förlåt, Lucy.
Vad är en kyss?
Bara önskan...
...att hänge sig åt...
...kvinnan du älskar.
Lucy!
Kaninhålet fortsatte i en tunnel
som ledde mot döden.
Nedåt, nedåt, nedåt.
Men det var för mörkt för att se nåt.
Hon såg på brunnens sidor och såg att de var fyllda av skåp och bokhyllor.
Så hon sa till sig själv, nästan drömmande:
Äter katter fladdermöss? Äter katter fladdermöss?
Skulle hon komma ut igen?
Ursäkta mig, har du en telefon?
- Hallå? Lucy? - Kerri?
- Jag måste prata med mamma. - Jag...
Jag vet det.
Jag ville berätta det tidigare.
Hon ville inte att du skulle veta.
Lucy, jag är så ledsen.
Hon är borta, Lucy.
Jag är ledsen.
Är du kvar?
Lucy, lägg inte på.
Buongiorno.
Americana?
- Vad heter du? - Lucy Cunningham.
Lucy... Lucia.
Ljus.
Är du här på semester? Besöker du familj? Vänner?
Varför är du här?
Jag...
...letade efter Fellini.
Fellini? Federico Fellini?
Il maestro.
De kallar honom fyren. Fyr, ljus, Lucy.
- Fellini var illusionens mästare. - Nej, nej, nej.
Vi träffades på inspelningen av Satyricon. Det var länge sen.
Vi var mycket yngre, mycket smalare. Väldigt nakna.
Å, ja, ja, ja.
Lucia...
Allt har ett syfte.
Till och med den där stenen.
Du också.
110 Via Margutta. Fellinis adress, i Rom.
- Pronto. - Hej Mario. Jag kommer imorgon.
Nej, Lucia. Inga fler möt...
Den italienska regissören Federico Fellini dog efter två veckor i koma.
Han blev 73 år gammal.
Hur vet du att jag är galen?, frågade Alice.
Det måste du vara, annars hade du aldrig kommit hit, sa Katten.
Hur länge vill du göra film? Hur många år till vill du göra det här?
Få se, i 200 år till.
Allt har ett syfte.
Till och med den här stenen.
Till och med stjärnorna.
Du också.
SLUT
Översättning: Tilda Appelberg