Det amerikanske forsvarsministerium har beregnet tabstallet-
- skulle USA og Sovjet i tilfælde af atomkrig ty til gengældelsesstrategi.
Tallene anslås til 100 millioner døde i USA -
- 115 millioner døde i Europa -
- deriblandt 23 millioner døde i Storbritannien.
Uden et civilforsvar kan en gengældelsesstrategi-
- udslette alt liv i Vesteuropa, USA og Sovjetunionen.
Sluk, skat. Jeg vil tale med dig om pigerne.
Hvad med dem?
Rosa har en dårlig indflydelse.
Hvad mener du?
Anoushka er bekymret for hende. Hun siger, hun er forstyrret.
Det ville du også være, hvis du var blevet kaldt uduelig som 11-årig.
Ja, den forbandede mellemskoleeksamen.
- Du klarede dig da godt. - Eksaminer siger intet om intelligens.
Hun er ikke forstyrret. Hun er interessant. Og min bedste veninde.
Luk øjnene.
Bøj hovedet. Til den anden side.
Du gør det ikke rigtigt. Prøv igen.
- Hvor fanden har I været? - Vi har bare været lidt rundtomkring.
- Ude og være frie. - Klokken er to om natten.
Roland, så sig dog noget.
Ja, klokken er mange.
- Du er altid sent oppe. - Sandt nok.
Anoushka er sikkert ude af sig selv af bekymring.
- Næppe. - Rosa ...
Jeg må vel hellere køre dig hjem, Rosa, gud bedre det.
Jeg burde faktisk arbejde.
- I morgen? - I dag, faktisk.
- Nå ja. - Farvel, Gingers far.
Jeg hedder Roland. Faktisk.
Der står her, at en kvinde frem for alt bør have en sprudlende personlighed.
Interessant. Har Simone de Beauvoir en sprudlende personlighed?
- Hvem? - Den franske forfatter.
- Hun er eksistentialist. - Måske har hun ikke læst Girl.
Her står, at fyre ikke kan lide alt for alvorlige piger.
Nå, men... har jeg fortalt, at jeg vil være digter?
Er du ikke allerede det? Mon de er krympet nok nu?
Undskyld.
- Jeg har gået og tænkt. - Usædvanligt.
- Meget morsomt. Hør efter. - Jeg hører efter.
Ville du ikke ønske, at verden ikke gik under?
Jo da.
Hvis jeg oplever ægte kærlighed.
Du ved nok... Den slags, der varer evigt.
- Hvis der er noget, der varer evigt. - Nå ja.
Jeg synes altså, vi skal gøre noget ved den bombe.
Protestere.
Jeg synes, vi skal bede.
Hold da op.
Tak.
Rosa.
- Er det ikke mors? - Jo. Og hvad så?
- Hvor skal I hen? - Til møde.
- Hvad slags møde? - Et protestmøde mod bomben.
"Kampagnen mod atomvåben". UKMA.
- Hvad står U'et for? - Unge.
Storartet, piger.
- Er det ikke alle tiders, Nat? - Det ville glæde Roland.
Kom tidligt hjem, Rosa. Du skal hjælpe mig med de små.
- Jeg skal ikke noget som helst. - Hvis jeg havde en mand...
...ville du være heldig.
Hvornår har du egentlig sidst vasket op, Ginger?
- Jeg spiser næsten aldrig hjemme. - Netop. Hvor er du så?
Jeg har fået brev fra skolen. Det var flovt.
Flovt? Nej, hvor skrækkeligt.
Især når verden måske springer i luften, men det fatter I ikke.
- Er du nu sikker på det, kæreste? - Mark, jeg mente ikke dig.
Men hvad skal vi gøre? Som Engels siger: "Hvad skal der gøres?"
Atomvåben beskytter os ikke. De truer hele vores eksistens.
Missilerne her i Storbritannien -
- er flere hundred gange kraftigere end dem, de brugte i Hiroshima.
Vi må gribe til direkte handling.
Vi må gøre alt, hvad vi kan, for at stoppe galskaben.
Regeringen lytter, hvis vi går på gaden.
Hvordan får vi folk op af sofaen og ud at marchere med os?
Hvad siger I, piger?
Jer har jeg ikke set før. Hvad tror I?
Vil politikerne lytte til os?
I min drøm hørte jeg advarslen.
"Du har tre minutter tilbage," blev der sagt.
"Sig det til de andre."
"Nu."
Selvfølgelig er jeg mistænksom. Du er aldrig hjemme.
- Nu er jeg. - Sig det så.
"Sig det til de andre her til morgen.
Åh gud, Natalie!
"Ellers -
- dør I alle ... snart."
"Ellers dør I alle snart.
Tak.
- Hvorfor i alverden går du med kors? - Rosa og jeg har været i kirke.
- I kirke? - Én gang. Hun ville have mig med.
Du ved godt, at Gud er en opfindelse, ikke?
Tjo ...
Man skal kæmpe for sin egen autoritet.
For retten til at tænke selvstændigt.
- Og derfor skal du ikke lytte til mig. - Netop.
Jeg tog den selvstændige beslutning at gå i kirke for at se, hvordan det var.
- Det er lidt kitschet. - Rosa har givet mig det.
Har hun det?
- Hvordan var det så? - Spændende.
Ligesom at være i teateret. Og så gik vi til et møde.
- Hvad for et møde? - "Nej til bomben".
Det kan jeg lide. Du er aktivist, ikke medløber.
Tror du ikke -
- man har brug for at tro på, at der er noget efter døden?
Forestillingen om et liv efter døden er overtro -
- der skal få folk til at affinde sig med deres begrænsede eksistens i nuet.
Vi har kun det her liv, og derfor skal vi gribe det.
Leve, mens vi kan.
Det har du ret i.
- Hvor er Roland? - Det ved jeg ikke.
Jeg ved aldrig rigtig, hvor han er længere.
- Vil du have en kop te, mor? - Tak, skat.
- Hvem var det sammen med Roland? - Jazzgruppen?
Nej, hende blondinen ved siden af.
Hun var vel en elev.
Det går mor lidt på i øjeblikket.
Måske skulle du overveje at spise det, Ginger.
Hvordan går det i skolen? Eller gider du det stadig ikke?
Har du inviteret mig på besøg, fordi mor har bedt dig om at tale med mig?
Pjat. Vi elsker at få dig på besøg.
Jeg tænkte, du måske ville møde Bella.
- Hun beder om opvaskesæbe. - Hvad er det?
Det kalder amerikanerne opvaskemiddel.
Bella vasker hår i opvaskesæbe.
- Det er, fordi hun er fra New York. - Vel er det ej.
- Jeg driller bare. - Jeg kommer nu.
Sådan. Dygtig pige.
Al den natur midt inde i byen. Hvor er det civiliseret.
Englænderne har brug for parkerne for at slippe væk fra hinanden.
Det er anstrengende at være så høflig. Selv atommarchen var høflig.
- Var I der også? - Naturligvis.
- Jeg så jer ikke. - Der var jo så mange, kæreste.
Vi gik allerforrest. Det var en præst, der førte an.
- En kannik. - Hvad kan præsten ik'?
Kannik Collins er en værdig kristen.
Et godt menneske trods sine overbevisninger.
Bravo!
Jeg kan forstå på dine to gudfædre -
- at du måske er militant ligesom mig.
Herligt, Ginger.
Kan du ikke takke mig med så meget som ét ord?
Jeg har lavet pie til dig.
- Din livret. - Det har jeg bemærket.
Og?
Tak.
Er det alt, hvad du kan sige til mig?
Mange tak skal du have. Er du så tilfreds?
Hvorfor må jeg ikke bryste mig af min mad?
Jeg tror bare ikke på den her farce.
- Det er ikke dig, Nat, så ud med det. - Ud med hvad?
- Hvis du vil gøre mig skamfuld .... - Jeg har ikke sagt noget.
Men du mener det. Som jeg siger til mine elever: Sig det, du mener.
Jeg er ikke din elev. Jeg er din kone. Har du glemt det?
- Så fik den martrede kone sagt det. - Hvad?
- Anklagen. - Roland, jeg ...
- Hvorfor skal du.... - Hvorfor skal jeg hvad?
Nat...
Hvorfor skal du fordreje mine ord?
Du får alting til at lyde, som om det er min skyld.
- Hvorfor kan du ikke være normal? - Normal?
Hvad fanden er normalt?
- Du ved sgu godt, hvad jeg mener. - Hold nu op.
Hvordan kan jeg nyde mit måltid i den her hadske stemning?
Hvordan kan jeg nyde at lave mad, når du sluger den?
For guds skyld. Jeg har arbejdet hele dagen.
- Jeg har jo lavet det til dig. - Følelsesmæssig afpresning igen.
Hvis du synes, det at lave og spise mad er så flygtigt -
- så begynd dog at male igen og skab noget for eftertiden.
For hvad?
Jeg kan knap nok betale regningerne med de penge ...
- Ja, ja, med de penge, jeg tjener. - Der er ikke nok til malergrej.
- Så få dig et arbejde! - Skrid ud til din yacht!
Det er bare en lille båd.
Din forbandede båd! Velsagtens sammen med en blond elev.
Hvad slags arbejde skulle jeg kunne få?
- Roland flytter. De skal separeres... - Igen.
Det gør ikke den store forskel, for han er næsten aldrig hjemme.
Du har da en far, som tager dig med i byen og sådan.
Du må garanteret godt komme med i weekenden.
Du gider da ikke have mig med på tur med din far.
Pjat. I øvrigt har jeg en Roland.
- Jeg må ikke kalde ham far. - Det har du fortalt mig mange gange.
Har jeg?
Har jeg også fortalt, at ordet "far" minder ham -
- om tøfler ved kaminen og andre småborgerlige dødsfælder?
Han har jo ret.
- Hvad synes Natalie om dødsfælder? - Hun begynder at tude.
Det gør hun altid, når han siger sådan noget.
- Og det kalder han så .... - Følelsesmæssig afpresning.
Rosa, vær sød at komme op med pigerne.
Vores mødre er ynkelige. De tror ikke på noget.
- De gør heller ikke noget. - Andet end at beklage sig.
- Din mor har da et arbejde. - Hun gør rent og jamrer over det.
- Roland hader, når man jamrer sig. - Det undrer mig ikke.
- Hvad? - At mændene skrider fra dem.
Så bliver det ikke bedre.
Er hun ikke prægtig?
- Hvad, piger? - Den er nydelig. Meget romantisk.
Ja.
Der er poesi ved trange steder, ikke?
Det kan være smukt at være spærret inde.
- Men kun hvis man selv har valgt det. - Hvad mener du?
Jeg mener, at en fængselscelle er det fæleste udtryk for minimalisme.
Det må have været skrækkeligt.
Ginger har fortalt mig om det.
Har hun?
Vi fortæller hinanden alt.
Jeg har ikke noget at skjule.
Der var ret brutalt i fængslet. Først tager de alt tøjet af en -
- og hvis man gør indvendinger, tager de al menneskelig kontakt fra en.
Men det værste ved isolationsfængsling er ikke -
- at man føler sig helt alene i verden, men at man vakler i sin overbevisning.
Det forstår jeg godt.
Den sovjetiske forsvarsminister udtalte i dag -
- at deres missiler kunne udslette USA's industricentre med ét slag.
Den britiske regering udtaler, at atommissilerne i Storbritannien -
- kan gengælde et sovjetisk angreb fuldt ud.
- Hørte du det? - Hvad?
Det om missilerne.
Det gør han altid. Især til Schubert.
Hvad skal jeg skrive?
Til hvem?
Roland.
- Hvorfor skriver du til Roland? - For at sige, at jeg forstår ham.
Indimellem kan man helt ind i sjælen -
- mærke et andet menneskes smerte.
Jeg kan ikke finde ud af, om jeg skal skrive "kære" eller "kæreste Roland".
Hvad synes du?
Vil du have noget at drikke?
Åh, Ginger.
- Du og Rosa ... - Gå din vej. Du forstår ingenting.
Ginger.
Du var henne på skolen. Jeg så dig.
Læreren sagde, du havde bedt om, at vi fik flere timer i husgerning.
Er det det, du er sur over?
Hvordan kunne du bede skolen om at lære mig at holde hus?
Jeg fik dig som teenager.
Teenager!
Jeg kunne ikke engang koge et æg. Roland har aldrig løftet en finger.
- Det er ikke min skyld. - Hør efter.
Du skal ikke have det lige så svært som mig.
Jeg skal aldrig have børn!
Jeg vil ikke være ligesom dig, så skrid!
Du og Rosa er ved at blive et par billige duller.
Jeg vil bo hos Roland.
Hvad taler du om?
- Davs. - Er Roland hjemme?
Denne vej.
Du har besøg, Roland.
Sikke en overraskelse.
- Er alt i orden? - Ih ja.
- Nat skaber sig ikke så meget? - Ikke så meget.
Godt.
Jeg sætter vand over.
Sid ned.
Jo, altså ...
Jeg ville høre ...
Ja?
Om for eksempel der er plads ....
Jeg mener, måske kan det slet ikke lade sig gøre.
- Plads? - Her.
Hold da op, Ginger.
Det er lidt ...
Dig, her?
Jeg kan vel godt spørge Roger.
Er du klar over, at jeg arbejder døgnet rundt-
- og at det her er et ganske uegnet miljø for dig i alle henseender?
Ih ja.
Er du nu sikker på, det er klogt af dig at flytte, Ginger?
Hvor gammel var du, da du flyttede hjemmefra, Mark 2?
Jeg var på din alder -
- men jeg måtte bare væk fra min mor, den heks.
- Der kan du bare se. - Nat er ikke nogen heks.
Ikke over for dig.
Mark, så vidt jeg har forstået -
- var din mor ikke heks, men lidt af en gangster.
Ja.
Var hun en glad gangster?
Åh, sødeste Ginger.
Nat er ulykkelig, men det er ikke din skyld.
Har hun altid været ulykkelig? Også da hun var på min alder?
Du kendte hende dengang. Græd hun konstant, før hun fik mig?
Hun var plaget, men det var vi alle sammen. Det var under krigen.
Det må have været et mareridt med bomberne, der faldt om ørerne på en.
Alting var så usikkert.
Hvad er forskellen? Vi kan alle sammen dø i morgen.
Ja, det har du ret i, Ginger. Det kan vi.
- Bella! - Hun har ret. Situationen spidser til.
Jeg vil ikke dø. Jeg vil blive voksen og lave alt muligt.
Det kommer du også til, skat.
Kæreste Ginger, kan du ikke være pige bare lidt endnu?
Du bliver tidsnok kvinde.
Roland har besvaret mit brev.
Har han? Hvad skriver han?
At han var meget rørt.
Hans følelser er så dybe.
- Og heftige. - Det ved jeg godt.
- Og han er pacifist. - Ja.
- Det er ædelt. Det er ondt at dræbe. - Netop.
- Det er et af De Ti Bud. - Du må ikke og så videre.
- Du lyder lidt kynisk. - Overhovedet ikke.
Jeg har bare ikke brug for et bud for at fatte det.
Indimellem må man handle for at forhindre den totale udslettelse.
Hør her, Rosa. Jeg beundrer min far meget.
Men jeg er i tvivl.
Er det så ædelt ikke at ville bekæmpe en som Hitler?
- Mark siger ... - Du citerer altid Mark.
Og du citerer efterhånden altid Roland.
Mark ville ikke i krig, fordi han ikke ville dræbe nogen.
- Derfor blev han ambulancefører. - Roland var nægter og blev fængslet.
Det ved jeg godt. Han er min far.
Jeg flytter hen til ham i den her uge.
Jeg skal ud at sejle med ham i weekenden.
Vil du med? Det mente han, at du burde.
Hvad mener du med "burde"?
Det er husets bedste værelse.
Småt, men velproportioneret.
Er du glad?
Jeg sætter vand over.
Det er sådan, verden ender.
Ikke med et knald.
Intet kan rive Bella fra arbejdsprocessen.
- Visse ting bør man holde fast i. - Kan det aldrig forsvares at give slip?
Lad dig ikke narre af sådan noget moderne vås, Ginger. Give slip!
Selv en digterinde bør da kunne slappe af og nyde sin suppe.
- Især når Mark har lavet den. - Man er ikke digterinde, Mark 2.
- Eller doktorinde eller fysikerinde. - Så har vi balladen.
Det handler ikke om principper, men om præcis sprogbrug.
Titler er objektive og bør vises den fornødne respekt.
- Interessant tanke, Bella. - Jeg er nysgerrig.
Jeg kan godt forstå, hvorfor du bliver kaldt Ginger -
- men hvad står der på din fødselsattest?
Min far gav mig navnet ...
- Africa. - Africa? Af nogen bestemt grund?
For at ære Freuds teori om kvinden som det mørke kontinent.
Åh nej, Freud.
Er det den nok så berømte Roland, der tryllebinder os med sine teorier?
Så holder vi os til Ginger, ikke?
Når tiden er moden, kan du skifte navn til Scarlet.
Og her tænker jeg på en flamme, ikke O'Hara.
Det er et godt navn til en aktivist. Hvordan går det i øvrigt med det?
Jeg overvejer at slutte mig til "Committee of 100".
- Jeg er enig med Bertrand Russell. - Hvad er du enig i?
Vi må ty til direkte handling. Atomkrig er for farlig til lovlydig protest.
Mener du ikke, at det er nok at marchere?
Måske er det ikke nok til at redde os.
Fra den totale udslettelse.
- Hvor skal du hen? - På restaurant.
Hvor skal du hen?
Til møde.
- Så ses vi senere. - Kommer du da her tilbage?
Måske.
Vil du prøve?
Krisen bringer verden på katastrofens rand.
Russerne har placeret missiler i Cuba -
- som led i deres dødelige kamp med USA om verdensherredømmet -
- der kan ende med at udslette verden. Og hvad gør regeringen?
De beder folk om at lægge sandsække foran vinduerne og blive indenfor -
- alt imens de selv har hemmelige underjordiske beskyttelsesrum.
Men der er kun plads til dem selv.
Hvem vil de have at regere? Alle andre vil jo være døde. Forkullede.
Jeg synes, det er umoralsk. For nu at være præcis i min sprogbrug.
Du må slet ikke være her, for du går stadig i skole, ikke?
- En gang imellem. - Jeg skal nok købe noget til dig.
- En stor og en lille fad, tak. - Tak.
- Møderne lærer mig mere end skolen. - Det siger sig selv.
Tak.
- Er du studerende? - Jeg går på kunstakademiet.
- Tegner du? - Ih ja.
En gang imellem.
- Men jeg er snarere digter. - Er du det?
- Min mor har været maler. - Hvad hedder hun?
Du kender hende ikke. Hun stoppede, da hun ventede mig.
Men nu bor jeg hos min far.
Han er pacifist og skriver en masse artikler.
- Mon jeg har læst nogen af dem? - "Ideen om frihed".
Er det din far?
Ginger, smag lige, om den er færdig.
- Vil du ikke have noget? - Nej tak. Jeg har allerede spist.
- Ikke dårligt. - Ginger og jeg har lavet det sammen.
- Ved fælles hjælp. Glimrende. - Kommunister er gode til at lave mad.
- Anarkister, tror jeg nu nok. - Det er faktisk italiensk. Bolognese.
Der er masser af anarkister i Bologna.
Du...
...er skøn at skue, Rosa.
Åh, Ginger ...
Ginger.
- Mor ... - Hvordan går det?
Må jeg sove her i nat?
Jeg flytter ikke hjem eller noget.
- Du er begyndt at male igen. - Ja.
Jeg er også begyndt at studere.
- Nu hvor ... - Dejligt.
Skal jeg rede din seng?
Er du ikke glad for at bo hos Roland?
Du ville jo meget hellere bo hos ham end hos kedelige mig.
Jeg har aldrig sagt, du var kedelig.
Selvfølgelig er jeg glad for at bo der.
Det er vældig interessant.
Det var også bare en tanke. Pyt med sengen. Jeg kom bare forbi.
- Jeg har lavet aftensmad til dig. - Hvad er klokken?
To eller deromkring.
Lidt sent.
Men jeg har selv lavet det. Du sagde jo, du var sulten.
- Det var jeg også. - Skal du ikke spise det?
Jo.
Det ser lækkert ud. Jeg vidste ikke, du kunne lave mad.
Det vidste jeg heller ikke.
Jeg ved godt, det hele er blevet lidt indviklet.
Jeg bliver måske aldrig den slags far, du vil have.
Jeg er ikke rigtig skabt til at være far.
Jo, du er. Jeg har aldrig sagt, jeg ville have andet, vel?
Du beklager dig aldrig.
Det ligger ikke til dig at jamre. Heldigvis.
Hør her...
Jeg har længe haft det svært med Nat.
En dag vil du forstå -
- at når den ægte kærlighed kommer -
- er den som sirenesang.
Man har intet valg.
Man må overgive sig.
Hør her.
Jeg er godt klar over -
- at du måske ikke er helt glad for situationen.
Hvordan kan man være glad, når bomben findes?
Man kan ikke være glad, når man ved, at verden kan blive sprængt i luften.
Du er en god pige.
Den fødte oprører. Naturligvis.
Det er nok bedst, at du ikke fortæller Nat -
- om det med Rosa på båden og alt det der.
Det er vi enige om, ikke?
... løbe nogen utidig risiko for en verdensomspændende atomkrig -
- hvori selv sejrens frugter ville være som aske i vores mund.
Ej heller vil vi vige tilbage for den risiko, når den må tages.
Jeg har beordret de væbnede styrker til at ruste sig til enhver situation.
Vor nation har den holdning, at ethvert atommissil affyret fra Cuba -
- mod hvilket som helst land i Vesten er at betragte som et angreb -
- foretaget af Sovjetunionen mod USA -
- og det vil medføre et gengældelsesangreb.
Frihedens pris er altid høj, men amerikanerne har altid betalt den.
Og vi vælger aldrig overgivelsens eller underkastelsens vej.
Jeg drømte, at alt stod i flammer omkring mig.
Det var min skyld, så jeg skreg.
Jeg så mig omkring.
Ingen dag eller nat. Ingen himmel, ingenting.
Alt var sagt.
Undskyld, jeg kommer for sent.
Vi snakkede løs, og tiden løb fra mig.
- Det var så ... - Intenst. Ja, ja.
Det var det altså.
Og jeg tror, at Roland er såret.
Hvad er der sket?
Følelsesmæssigt såret. Og åndeligt.
- Jeg tror, jeg kan hjælpe ham. - Hvordan skulle du kunne det?
- Vi har faktisk meget til fælles. - Såsom?
Hans mor forlod ham, da han var lille.
- Ligesom min far forlod mig. - Det knytter jer rigtig sammen, hvad?
Ja, vi forstår faktisk hinanden.
Han betror sig til mig.
- Hvad skriver du på? - Et digt.
Om verdens undergang.
- Har du ikke hørt om det? - Hvad?
Krisen.
- Kan du huske de missiler i Cuba? - Hvad for nogle missiler?
Hvor har du været? Rager fremtiden dig slet ikke længere?
Vi kan ikke alle sammen redde verden ligesom dig.
- Nogle må fokusere på ét menneske. - Du kan ikke redde min far.
Hvorfor ikke?
- Hvad bilder du dig egentlig ind? - Hvad bilder du dig ind?
Du kan alligevel ikke standse en krig. Det er i Guds hænder.
Hvor belejligt. Hvis hænder er du så i?
Bare vent. Han vrager også dig, når du bliver ældre.
Nej, han gør ej.
Jo, det gør han.
Vi havde ikke tænkt os at sige det til dig.
Sige hvad?
Hvad? Hvad havde I ikke tænkt jer at sige?
Jeg tror ...
...jeg er gravid.
Det forlyder, at USA snart tager-
- et opsigtsvækkende skridt i Cuba-krisen.
Lord Bertrand Russell udtalte tidligere: "Så længe vi stadig lever-
- vil vi gøre alt i vor magt for at afværge den største katastrofe -
- der nogensinde har truet menneskeheden."
Nej til atomvåben! Nej til atomvåben!
Politi!
Sæt jer ned!
Bloker porten!
Bella!
- Ginger! - Ja, det er mig.
- Er du uskadt? - Ja.
Du ryster.
Hold fast, for det bliver nok voldsomt. Hold godt fast.
Bella!
Ginger!
Jeg er læge. Du kan tale frit til mig.
Jeg kan ikke hjælpe dig, hvis du ikke vil sige noget.
Du virker deprimeret. Er du deprimeret?
Så sig noget.
- Er De pigens mor? - Nej.
- Hvor er hendes mor? - Hun ved ikke, hendes datter er her.
- Er en af Dem pigens far? - Venner af familien.
- Vi følger hende hjem. - Hun har brug for hjælp.
Den her protesteren er en facade. Pigen kan være alvorligt psykisk syg.
Vorherre bevares.
Måske er hun bekymret, for at verden bliver udslettet ved en atomkatastrofe.
Har De overvejet det?
Sig nu noget, skat. Kom nu.
Gjorde de dig fortræd? Ginger, sig det nu.
Sig nu noget.
Hør her.
Jeg har bedt Anoushka om at komme herhen sammen med Rosa.
Måske vil du tale med hende.
- Lad være med at vrænge ad mig. - Nat, nej.
- Jeg holder jo af hende ... - Vel gør du ej!
Jo, det gør hun.
Hun er ligeglad med, at verden måske går under.
Pjat! Jeg har det ligesom dig, Ginger.
- Du ved ingenting. - Hvad mere ved hun da ikke?
- Ginger. - Jeg kan ikke sige det.
- Jeg eksploderer, hvis jeg siger det. - Nej, det gør du ikke, søde.
- Ud med det. - Det kan jeg ikke.
- Vi skal dø. Det sagde du selv! - Nej, jeg sagde, at vi kunne dø.
En atomkrig ville sikkert udslette os alle sammen.
Men det er ikke det, du mener, vel?
Hvad er det så, du ikke kan sige, Ginger? Hvad kan du ikke sige?
At ...
...Roland går i seng med Rosa.
Hvad?
Rosa?
Passer det? Jeg vidste det.
Jeg vidste, at der var noget galt.
- Det er alt sammen min skyld. - Vel er det ej.
- Hvor længe har det stået på? - For guds skyld, Natalie.
Slip mig!
Jeg skal have fat i Anoushka. Jeg vil ikke se Rosa, den lille luder!
- Jeg må ud på gaden ... løbesedler ... - Ikke nu, skat.
Jo, nu! Fatter du da ikke, at verden måske snart går under?
Se, hvad du har gjort.
Hvad giver dig ret til at dømme mig?
Hele mit liv har jeg bekæmpet tyranni.
- Tillykke. - Ikke kun regeringstyranniet.
Men også det tyranni, der udstikker rammerne for et "normalt" familieliv.
- Pissebelejligt. - Hvad giver dig ret til at belære mig?
Vi har kun lige mødt hinanden, og Natalie og jeg er faktisk separerede.
- I har et barn sammen. - Hun er ikke længere noget barn.
Ginger er måske stor nok til at ville redde os alle fra atomkatastrofen -
- men hun er også så lille, at hun trænger til omsorg.
Selvstændig tænkning, personlig sandhed, retten til at handle frit...
- Alt det tror du på, ikke, Mark? - Jo, men ...
Det har været mine ledende principper.
Jeg tror inderligt på dem, og jeg har været i fængsel for dem.
Forstår du ikke, at der slet ikke ville være nogen fare for atomkrig -
- hvis millioner turde sige fra over for autoriteterne, som jeg gjorde -
- og nægtede at gå ind i hæren? Nægtede at adlyde ordrer.
Det er den tanketomme lydighed, der slår os ihjel.
Jeg har brudt alle reglerne -
- fordi nogen er nødt til at sige nej.
Mark, nej ...
Vi bliver nødt til at rede det her ud en gang for alle. Kom så.
- Hun går i seng med Roland. - Hvem?
- Rosa. - Hvad?
Rosa?
Med Roland?
Passer det?
Rosa.
Svar mig, Rosa.
- Hvorfor skulle jeg det? - Fordi jeg er din mor.
Det har jeg ikke lagt mærke til.
- Tror du, mor klarer sig? - Kom.
Nat. Nat, søde skat.
Må vi komme ind?
Jeg kommer ind nu.
Nat, luk nu op. Luk så op.
- Luk så op! - Roland, skynd dig op!
Kom nu, skat.
Mor!
Nat.
Skat ...
- Ring efter en ambulance. - Ginger.
Tilgiv mig. Vil du ikke nok?
Vi drømte om -
- at vi ville være venner for livet.
Da vi blev født-
- følte nogle, at det var enden på alt, de tog for givet.
Nu ser vi måske aldrig i morgen.
Men trods gruen -
- og sorgen...
... elsker jeg vores verden.
Jeg vil have, at vi alle forbliver i live.
Du, Rosa, bad mig om at tilgive.
En dag, hvis mor overlever denne bitre nat...
... mødes vi igen.
Også vil jeg sige:
Jeg elskede dig, Rosa.
Forstår du mig?
Men vi er forskellige.
Du drømmer om evig kærlighed.
Ikke jeg.
For det vigtigste er...
... at leve.
Hvis vi gør det...
... er der ikke noget at tilgive.
Hvad skriver du?
Et digt om fremtiden.
Undskyld, Ginger.
Undskyld alt det her.
Men jeg tilgiver dig alligevel.
Tekster: Helle Schou Kristiansen Dansk Video Tekst