USA:s försvarsdepartement har uppskattat antalet döda-
- ifall USA och Sovjetunionen skulle dras in i ett kärnvapenkrig.
Uppskattningarna är följande: 100 miljoner döda i USA.
115 miljoner döda i Europa, varav 23 miljoner i Storbritannien.
Utan civilförsvar skulle ett kärnvapenkrig kunna utplåna allt liv...
...i Västeuropa, USA och Sovjet... - Det är deprimerande. Stäng av.
Jag vill prata med dig om flickorna.
Okej. Vad är det?
Rosa har dåligt inflytande.
Vad ska det betyda?
Anoushka är orolig. Hon säger att hon är störd.
Hon fick höra att hon var misslyckad när hon var elva år.
- De jävla proven när man är elva. - Det gick bra för dig.
Prov säger inget. Man kan inte mäta intelligens.
Hon är inte störd. Hon är intressant, och hon är min bästa vän.
Blunda.
Luta huvudet åt andra hållet.
Du gör inte rätt. Försök igen.
Var i helvete har du varit?!
Vi har bara gått runt lite.
- Och känt oss fria. - Klockan är två på natten.
Snälla Roland, säg nåt.
Ja, det är sent.
- Du är alltid uppe sent. - Det är sant.
Anoushka måste vara galen av oro.
Knappast.
Rosa...
Kom nu. Jag skjutsar hem dig, Rosa.
Jösses. Jag borde jobba.
- Ses vi i morgon? - I dag faktiskt.
- Helt rätt. - Hej då, Gingers pappa.
Namnet var Roland... faktiskt.
Det står att en flickas största tillgång är en sprudlande personlighet.
Intressant. Har Simone de Beauvoir en sprudlande personlighet, tror du?
- Vem? - En fransk författare.
- Hon är existentialist. - Hon läser kanske inte Girl.
Det står: "Pojkar gillar inte allvarliga flickor."
Jaha.
Men likväl...
- Har jag sagt att jag ska bli poet? - Det trodde jag redan att du var.
Har de krympt nu, tro?
Förlåt.
- Jo, jag tänkte... - För en gångs skull.
- Jättekul. Lyssna nu. - Jag lyssnar.
Det bästa vore väl om världen inte gick under?
Så är det nog.
Om jag hittar den sanna kärleken.
Du vet... Den sortens kärlek som varar för evigt.
Om det nu finns en evighet. Du har en poäng där.
Men Rosa, jag tycker att vi ska göra nåt åt bomben.
Demonstrera, alltså.
Jag tycker att vi borde be.
Men oj.
Tack.
Rosa!
- Är inte det mammas? - Ja, vad är det med det?
- Och vart ska ni? - Till ett möte.
Vad då för slags möte?
Mot atombomben. Det är kampanjen för kärnvapennedrustning. UKK.
- Vad står U för? - Unga.
Så bra.
- Jättebra, eller hur? - Roland kommer att gilla det.
- Du måste hjälpa mig med de små sen. - Jag måste ingenting.
- Med en man i huset... ...kunde du skatta dig lycklig.
På tal om det... När diskade du senast, Ginger?
- Jag har knappt ätit hemma. - Precis. Var har du hållit hus?
Jag fick ett brev från skolan. Det var pinsamt.
"Pinsamt." Så hemskt!
Hela världen kan sprängas i bitar, men ni verkar inte fatta det.
Är du säker på det, gumman?
Mark, jag syftade inte på dig.
Vad ska vi göra? Som Engels sa: "Vad behöver göras?"
Kärnvapen skyddar oss inte. De hotar själva vår existens.
Missilerna här i Storbritannien-
- är hundratals gånger kraftigare än de i Hiroshima.
Det krävs direktaktioner. Vi måste göra allt för att stoppa galenskapen.
- Om vi är många så lyssnar regeringen. - Hur får vi folk att demonstrera?
Ni två. Jag har inte sett er här förut, tjejer. Vad tror ni?
Tror ni att politikerna kommer att lyssna?
I min dröm hörde jag varningen
"Ni har tre minuter kvar", löd den
Säg det till de andra
Säg det till de andra nu
Säg det till de andra nu på morgonen
För snart är ni
alla döda
Snart är ni alla döda
Tack.
- Varför har du ett kors? - Rosa och jag var i kyrkan.
- Kyrkan? - En gång. Hon ville det.
Du inser väl att Gud är nåt påhittat?
På sätt och vis.
Man ska sträva efter att lita på sig själv, att tänka självständigt.
- Så lyssna inte på vad jag säger. - Precis!
Jag bestämde själv att gå till kyrkan med Rosa för att se hur det är.
- Det är lite kitschigt. - Rosa gav det till mig.
Jaså, det gjorde hon?
Hur var det?
Ganska spännande, som på teatern. Sen var vi på ett möte.
- Vad då för slags möte? - Stoppa atombomben.
Det är min flicka, det. Du är en aktivist, ingen som ber snällt.
Tror du inte att folk behöver nåt att tro på?
Vad som händer när man dör...
Tanken på ett liv efter döden är vidskepelse-
- så att folk ska känna sig nöjda med sin lott.
Det enda liv vi har är det vi har nu.
Därför måste vi ta vara på det och leva... medan vi har möjlighet.
Bra sagt.
- Var är Roland? - Jag vet inte.
Jag vet visst aldrig var han är numera.
- Vill du ha en kopp te, mamma? - Tack, älskling.
- Vem var med Roland? - Ett jazzband.
Nej, den blonda tjejen som satt bredvid honom.
Det var en student eller nåt.
Mamma är inte alltför glad över sånt... just nu.
Du kunde kanske äta det, Ginger.
Hur går det i skolan, förresten? Eller bryr du dig inte så mycket om den?
Var det därför du bad mig komma? Var det mammas idé?
Var inte dum. Vi tycker om att träffa dig, och så får du träffa Bella.
Hon vill ha disksåpa.
- Vad är disksåpa? - Amerikanerna säger så om diskmedel.
Bella tvättar håret med disksåpa.
- Eftersom hon är från New York. - Lyssna inte på honom.
- Jag retas bara. - Jag kommer!
Så där ja. Duktig flicka.
Så mycket natur mitt i staden. Det är så civiliserat.
Engelsmännen behöver komma bort från varandra.
Det är väl jobbigt att vara så trevlig. Demonstrationen var också artig.
- Var ni också där? - Självklart.
- Jag såg er inte. - Det var så många där.
- Vi gick i täten, med en kyrkoherde! - En domkyrkopräst.
Herden var en domherre.
Domkyrkopräst Collins, en bra människa faktiskt, trots sin tro.
Bravo!
Jag har hört från dina två gudfäder att du är aktivist, som jag.
Det var bra, Ginger.
Får jag inte ett enda ord till tack?
Jag gjorde en paj till dig.
Din älsklingsrätt.
- Ja, jag såg det. - Och?
Tack.
Var det allt? Är det allt du har att säga?
Tack så jättemycket. Är du nöjd nu?
Är det fel att vilja ha uppskattning för maten?
Nej. Jag tror inte att...
Den här föreställningen... Det är inte likt dig.
- Säg vad det är. - Vad då?
- Om du vill få mig att skämmas... - Jag har inte sagt nåt.
Som jag säger till studenterna: Säg vad du menar.
Jag är inte din student, jag är din fru. Har du glömt det?
Den lidande hustrun kommer till slut med anklagelsen.
Roland, jag...
- Varför måste du? - Vad då?
Nat...
Varför lägger du ord i min mun?
Du får allt att verka som mitt fel. Varför kan du inte vara normal?
Normal?
Vad i helvete är normalt?
- Du vet förbannat väl vad jag menar. - Men snälla du.
Hur ska jag kunna njuta av maten när det är så bitter stämning?
Du bara glufsar i dig maten!
Herregud! Jag har jobbat hela dan.
- Men jag lagade den ju åt dig. - Känslomässig utpressning igen.
Mat är nåt förgängligt. Om du inte tål det, kan du väl börja måla igen.
- Skapa nåt för eftervärlden. - Med vad?
Jag snålar så att vi kan betala räkningarna.
Med pengar som jag tjänar, ja.
- Jag har inte råd att måla. - Ta ett jobb, då!
- Stick till din jävla lustjakt! - Det är en båt, en liten båt.
Din jävla båt, då! Kanske med nån blond student igen.
Vad för slags jobb kan jag få?
- Roland flyttar. De separerar. - Igen.
Det blir ingen större skillnad. Han är sällan hemma som det är.
Du har i alla fall en pappa som tar med dig ut.
Han har säkert inget emot om du följer med i helgen.
Du vill inte ha mig med ihop med din älskade pappa.
Var inte dum. Och jag har en Roland. Han vill inte att jag säger "pappa".
- Ja, du har sagt det många gånger. - Jaså, har jag?
"Pappa" associerar han med tofflor och andra småborgerliga dödsfällor.
Han har en poäng där, förstås.
- Vad tycker Natalie om dödsfällor? - Hon börjar gråta när han säger sånt.
Han säger att det är känslomässig utpressning.
Rosa! Kan du komma upp med flickorna nu?
Våra mammor är patetiska. De tror inte på nåt.
- De gör inget, rättare sagt. - Förutom att gnälla.
- Din mamma har i alla fall ett jobb. - Ett städjobb. Hon hatar det.
- Roland hatar gnäll. - Inte undra på.
- Vad då? - Att de inte kan behålla sina karlar.
Vad kan vara bättre än det här?
Visst är hon underbar?
Eller hur?
- Den är jättefin, så romantisk. - Ja, verkligen.
Det är nåt poetiskt över små utrymmen, eller hur?
Instängdhet kan vara otroligt vackert.
Men bara om den är självvald.
Hur menar du då?
Jag menar att en fängelsecell är den värsta sortens minimalism.
Det måste ha varit fruktansvärt. Ginger har berättat om det.
Har hon?
Vi berättar allt för varandra.
Jag har inget att dölja.
Fängelset var brutalt. Först tar de ens kläder.
Och om man protesterar får man inte ha nån mänsklig kontakt.
Det värsta med isoleringen är inte att känna sig som ett övergivet barn-
- utan att man börjar tvivla på sin övertygelse.
Jag förstår.
Sovjets försvarsminister sa att deras missiler-
- kan utplåna de största industriområdena i USA.
Den brittiska regeringen meddelar att brittiska kärnvapenmissiler-
- är kapabla till vedergällning om Sovjet anfaller.
- Hörde du? - Vad då?
Om missilerna.
Han gör alltid så. Särskilt när han lyssnar på Schubert.
- Vad tycker du att jag ska skriva? - Vem skriver du till?
Roland.
Varför skriver du till Roland?
Jag vill berätta att jag förstår honom.
Du vet, ibland känner man liksom i själen...
Det är som om man känner nån annans smärta.
Ska jag börja med "Käre Roland" eller "Käraste Roland"?
Vad tycker du?
Vill du ha nåt att dricka?
- Du och Rosa! - Försvinn! Du förstår inte.
Ginger!
Du kom till min skola. Jag såg dig.
Min lärare säger att du vill att jag har mer hemkunskap.
Är det därför du gör så här?
Hur kunde du? Du vill att jag lär mig hushållssysslor.
Hör på, Ginger. När jag fick dig var jag tonåring. En tonåring.
Jag kunde inte ens koka ett ägg.
- Roland hjälpte aldrig till. - Det är inte mitt fel!
Lyssna på mig! Jag vill inte att du ska få det lika jobbigt.
Jag ska aldrig ha några barn. Aldrig!
Jag vill inte bli som du, så dra åt helvete!
Du och Rosa håller på att bli små slampor.
Hur som helst tänker jag bo hos Roland.
Vad pratar du om?
- Hej. - Är Roland hemma?
Kom med.
- Du har besök, Roland! - Tack.
Vilken överraskning!
- Är allt bra? - Ja. Absolut.
- Ställer Nat till en massa scener? - Inte så värst många.
Bra.
Jag sätter på tevattnet.
Slå dig ner.
Det är så att...
Jag undrade...
Vad då?
Om det till exempel finns plats...
Jag vet inte om det går.
- Plats? - Här.
Tja...
Jösses, Ginger.
Det är lite...
Att ha dig här.
Jag kan ju fråga Roger.
Men du inser väl att jag jobbar nästan oavbrutet-
- och att det här är en olämplig miljö för dig på alla sätt och vis?
Absolut.
Är den här flytten verkligen en bra idé, Ginger?
När flyttade du hemifrån, Mark 2?
I din ålder, men jag var tvungen att flytta. Mamma var rena monstret.
- Där hör du. - Nat är inget monster.
Inte mot dig.
Mark, såvitt jag vet var din mamma inte ett monster, utan en gangster.
Ja. Ja.
Var hon en lycklig gangster?
Min kära Ginger.
Nat är olycklig, vännen, men det beror inte på dig.
Har hon alltid varit olycklig?
Du kände henne när hon var i min ålder. Grät hon innan hon fick mig?
Hon var orolig, gumman, men alla var oroliga, för det var krig.
Det måste ha varit en mardröm med alla bomber som föll.
Inget var tryggt och säkert.
Vad är det för skillnad? Vi kan alla dö i morgon.
Det kan hända, Ginger.
- Visst kan det hända. - Bella!
Hon har rätt. Det börjar bli allvarligt.
Jag vill inte dö.
- Jag vill växa upp och göra saker. - Det kommer du att få göra.
Min älskade Ginger, kan du inte vara flicka en kort stund till?
Tids nog blir du kvinna.
Roland svarade på mitt brev.
Gjorde han? Vad skrev han?
Han skrev att han blev mycket rörd.
Han har så djupa känslor, såna våldsamma känslor.
- Jag vet. - Och han är pacifist.
- Jag vet! - Det är ädelt. Det är en synd att döda.
Inte direkt.
- Det är ett av de tio budorden. - "Du skall icke..." och så vidare.
- Du verkar aningen cynisk. - Absolut inte!
Men jag behöver inget budord för att förstå det.
Ibland måste man agera för att förhindra massdöd.
Hör här, Rosa.
Jag beundrar min far på alla sätt, men jag vet faktiskt inte-
- om det är vidare ädelt att inte kriga mot nån som Hitler. Mark säger...
- Du citerar alltid Mark. - Och du citerar alltid Roland.
Mark ville inte döda nån i kriget, så han körde ambulans i stället.
Roland satt i fängelse som vapenvägrare.
Jag vet. Han är ju min far.
Jag ska flytta till honom i veckan.
Jag ska segla med honom nästa helg. Vill du följa med?
- Han tyckte att du borde det. - Vad då "borde"?
Det bästa rummet i hela huset.
Det är litet men välplanerat.
Är du glad?
Jag sätter på tevattnet.
Så ska världen sluta
Inte med en smäll... Inte med en smäll...
Bella vill inte skiljas från sitt arbete.
Vissa saker måste man hålla fast vid.
Ibland måste man kanske släppa taget.
Låt dig inte luras av sån falsk modernitet, Ginger. "Släppa taget"!
Men även en poetissa måste väl kunna koppla av och njuta av soppan?
Mark har ju lagat den.
Man är inte poetissa eller "läkare-issa" eller "fysiker-issa".
- Då börjas det. - Det är en fråga om precist språk.
Namn på saker är ord-objekt och måste respekteras.
Vilken intressant tanke!
Jag är nyfiken på en sak. Ditt härliga smeknamn är Ginger-
- men vad står det på din födelseattest?
Min pappa gav mig namnet...
- Africa. - Africa! Vad låg bakom det?
För att hylla Freuds teori om kvinnan som den mörka kontinenten.
Denne Freud!
Är det samme Roland som fascinerar oss med sina teorier?
Då håller vi oss till Ginger. Men du kan ju alltid byta till Scarlet sen.
I betydelsen "röd" - inte efter Scarlett O'Hara.
Det är ett bra namn på en aktivist. Hur går det med det, förresten?
Jag ska gå med i De hundras kommitté. Jag håller med Bertrand Russell.
- Vad håller du med honom om? - Om direkt aktion.
Att risken för kärnvapenkrig är stor och att lagliga protester inte räcker.
Så demonstrationer räcker inte?
De räcker kanske inte för att rädda oss från total utplåning.
- Vart ska du? - Till en restaurang.
Vart ska du själv?
Till ett möte.
Vi ses sen, då.
Så du kommer tillbaka hit sen?
Kanske det.
Vill du prova?
Den här krisen gör att vi är på randen av en katastrof.
Ryssarna har placerat ut missiler på Kuba som en del i kriget mot USA.
Det kan sluta med att världen utplånas. Vad gör vår regering?
De säger åt oss att sätta sandsäckar för fönstren.
Under tiden bygger regeringen hemliga underjordiska skyddsrum.
Men där finns bara plats för dem.
Vilka ska de regera över? Alla andra kommer att vara döda.
Jag tycker att det är omoraliskt... för att använda ett precist språk.
Du borde väl inte vara här? Går inte du fortfarande i skolan?
Ibland.
Oroa dig inte. Jag köper nåt att dricka.
En pint och en halv pint, tack.
Tack.
- Jag lär mig mer här än i skolan. - Det säger väl sig självt.
Tack.
- Är du student? - Jag går på konstskola.
- Ritar du? - Ja, absolut. Ibland...
- Jag är nog mer av en poet. - Jaså?
- Min mamma målade förut. - Vad heter hon?
Du har inte hört talas om henne. Hon slutade när hon fick mig.
Jag bor hos min far nu.
Han är pacifist och skriver artiklar och sånt.
- Nåt jag har läst? - "Idén om frihet".
Är det din far?
Ginger, kan du provsmaka? Det är kanske klart.
- Vill du inte ha? - Nej tack, jag har ätit.
- Inte illa. - Vem är kocken?
- Ginger och jag lagade maten ihop. - En gemensam insats. Det är gott.
- Kommunistiska kockar är fantastiska. - Anarkister, tror jag.
Det är italienskt. Spaghetti Bolognese.
Det finns många anarkister i Bologna.
Du...
...utstrålar skönhet, Rosa.
Men Ginger...
Ginger!
- Jo, mamma... - Hur är det?
Får jag sova här i natt? Jag tänker inte flytta tillbaka eller så.
- Du målar igen... - Ja, och jag studerar lite också.
- Nu när... - Det är jättebra.
Jag kan göra i ordning din säng.
Trivs du inte hos Roland? Du ville ju bo där i stället för med tråkiga mig.
Så sa jag aldrig, att du var tråkig.
Det är klart att jag trivs där.
Det är jättespännande.
Det var bara en tanke...
Du behöver inte bädda. Jag tittade bara förbi.
Jag har lagat kvällsmat åt dig.
- Vad är klockan? - Runt två, eller så...
Det är lite sent, men jag har lagat mat.
- Du sa att du var hungrig. - Det var jag.
- Ska du inte äta det? - Jo då. Jo.
Det ser jättegott ut. Jag visste inte att du kunde laga mat.
Inte jag heller.
Jag vet att det blir komplicerat.
Jag kanske aldrig kan bli den far som du vill ha.
Jag är inte säker på att jag passar som far.
Men det gör du. Jag har väl aldrig önskat mig nåt annat?
Du har aldrig klagat på nåt. Du gnäller inte, tack och lov.
Men hör du...
Nat och jag har haft det svårt länge.
En dag kommer du att förstå.
När den riktiga kärleken kommer...
...då är det som sirenernas sång.
Man har helt enkelt inget val. Man måste ge upp.
Hör på...
Jag är medveten om...
...att du kanske inte är helt glad över situationen.
Hur kan man vara glad när man känner till bomben?
Glädje är inte möjligt när man vet att hela världen kan sprängas i bitar.
Du är en bra flicka.
Du är född radikal, föga förvånande.
Hör du...
Det är nog bäst att inte säga nåt till Nat om när Rosa var med på båten.
Det håller du väl med om?
... helt i onödan riskerar ett världsomfattande kärnvapenkrig.
Då skulle till och med segerns sötma förvandlas till aska.
Men vi får inte rygga tillbaka, utan måste räkna med risken.
Våra beväpnade styrkor ska stå beredda.
Vår nations inställning är-
- att kärnvapenmissiler som avfyras från Kuba mot västra halvklotet-
- kommer att betraktas som ett angrepp av Sovjetunionen mot USA-
- som kräver en fullskalig hämndaktion mot Sovjetunionen.
Priset för fred är alltid högt, men amerikaner har alltid betalat det.
Vi kommer aldrig att välja att kapitulera eller foga oss.
Jag drömde att elden härjade fritt
Och jag skrek, för felet var mitt
Jag såg mig om efter ett tag
Ingen himmel, ingen jord, ingen natt, ingen dag
Inget att säga
Förlåt att jag är sen. Vi pratade och pratade. Jag tänkte inte på klockan.
- Det var så... - Intensivt. Eller hur?
Ja, det var det.
Och jag tror... att Roland är sårad.
Vad har hänt?
Känslomässigt och själsligt sårad. Jag tror att jag kan hjälpa honom.
Hjälpa honom? Hur kan du hjälpa honom?
- Vi har mycket gemensamt. - Som vad då?
Hans mor övergav honom när han var liten, som min far övergav mig.
Jaha. Det skapar ju ett band mellan er.
Ja, faktiskt. Vi förstår varann. Han anförtror sig åt mig.
- Vad skriver du? - En dikt.
Om världens undergång. Har du inte hört?
- Hört vad då? - Om krisen.
- Minns du missilerna på Kuba? - Vilka missiler?
Var har du hållit hus? Bryr du dig inte om framtiden längre?
Inte alla kan rädda världen, som du. Vissa av oss räddar en person.
- Du kan inte rädda min pappa. - Varför inte?
- Vem tror du att du är? - Detsamma! Du kan inte stoppa ett krig.
Det är i Guds händer.
Så praktiskt för dig. Vems händer är du i, då?
Vänta bara. Han dumpar dig också när du blir äldre.
Nej, det gör han inte.
Jo, det gör han. Det gör han.
Vi ville inte berätta för dig.
Vad ville ni inte berätta?
Vad?
- Vad ville ni inte berätta? - Jag tror...
...att jag är med barn.
Enligt rapporter kommer USA:s regering att agera i Kubakrisen.
Bertrand Russell sa i ett uttalande i dag:
"Så länge vi är vid liv ska vi göra vårt yttersta"-
- "för att förhindra den största katastrof som nånsin har hotat oss."
Stoppa bomben! Stoppa bomben!
Polisen!
Sätt er! Alla sätter sig!
Blockera grinden! Blockera grinden!
Bella!
- Ginger! - Ja, det är jag.
- Är allt bra med dig? - Ja då.
Du huttrar.
Håll dig intill mig. Det kan bli hårda tag.
Stoppa bomben!
Bella!
Ginger!
Jag är läkare. Du kan prata öppet med mig.
Jag kan inte hjälpa dig om du inte pratar med mig.
Du verkar deprimerad. Är du deprimerad?
Säg nåt, då.
- Är du flickans mor? - Nej, det är jag inte.
- Var finns hon? - Hon vet inte om det här.
- Är nån av er hennes far? - Vi är vänner till familjen.
Hon behöver hjälp. Protesterna är en fasad. Hon kan vara allvarligt sjuk.
Men herregud!
Kanske är det så att hon med rätta oroar sig för ett kärnvapenkrig.
Har du tänkt på det?
Prata med oss, gumman. Kom igen nu.
Gjorde de dig illa? Ginger, du måste berätta för oss.
Snälla, säg nåt.
Du...
Jag har bett Anoushka att komma hit med Rosa.
Du kanske hellre vill prata med henne.
- Inte den minen... - Nat.
- Jag bryr mig om henne. - Det gör du inte!
Det tror jag att hon gör, gumman.
Hon bryr sig inte om världen.
Det är väl klart att jag gör! Jag står på din sida, Ginger.
- Du vet ingenting. - Vad är det mer som hon inte vet?
- Ginger? - Jag... Jag kan inte säga det.
- Jag exploderar om jag säger det. - Nej då. Det går bra.
- Säg det. - Jag kan inte!
- Vi kommer att dö! Du sa det själv. - Jag sa att det kan bli så.
Ett kärnvapenkrig utplånar nog oss alla, men du syftar väl inte på det?
Vad är det som du inte kan säga, Ginger? Vad är det?
Att Roland...
Att Roland ligger med Rosa.
Va?
Rosa?
Är det sant?
Jag visste det. Jag visste att det var nåt som pågick!
- Allt är mitt fel. - Nej då.
- Hur länge har det här pågått?! - För Guds skull, Natalie!
Släpp mig! Släpp mig!
Jag ringer Anoushka. Jag vill inte träffa Rosa, den slynan!
- Jag måste dela ut flygblad! - Nej, nej.
Jo, nu! Fattar ni inte att jorden kan gå under?!
Ser du vad du har gjort?
Vad har du för rätt att döma mig?
Hela mitt liv har jag kämpat mot tyranniet.
Grattis!
Mot regeringars tyranni och mot familjelivets "måsten och borden".
- Så jävla passande, då. - Varför ska du läxa upp mig?
Vi har precis träffats, och Natalie och jag har faktiskt separerat.
- Ni har ett barn ihop. - Hon är inte ett barn längre.
Ginger är stor nog för att försöka rädda oss från kärnvapenkatastrofen-
- men hon är ung och måste tas om hand.
Självständiga tankar, personliga sanningar, handlingsfrihet.
- Du tror väl på det, Mark? - Ja, men...
De har varit mina vägledande principer.
Jag är djupt övertygad om dem och blev fängslad på grund av dem.
Det skulle ju inte finnas kärnvapenkrig eller andra krig-
- om miljontals män hade vågat säga nej, som jag-
- och vägrat att gå med i armén och vägrat att ta order.
Det är blind lydnad som dödar.
Jag har brutit mot reglerna, mot alla regler, för nån måste säga nej.
- Mark, nej! Snälla du! - Nej, vi måste reda ut det här.
Ginger.
Hon ligger med Roland... Rosa.
Rosa?
Med Roland?
Är det sant?
Rosa...
Svara mig, Rosa.
- Varför då? - För att jag är din mamma.
Det har jag inte märkt.
Tror du att mamma mår okej?
Kom. Kom.
Nat? Nat, raring. Nat.
Får vi komma in?
Nu kommer vi in.
Nat, öppna dörren! Öppna dörren!
Natty, öppna!
Roland! Skynda dig!
Raring, öppna nu.
Mamma!
Nat.
Ring efter ambulans.
Ginger!
Förlåt mig, snälla du.
Vi hade en dröm
om evig vänskap för oss två
När vi föddes
För vissa var det slutet då
Nu verkar det inte bli nån dag i morgon
men trots skräcken
och sorgen
älskar jag vår värld
Jag vill att alla ska leva länge än
Du vill att jag förlåter dig, min vän
En dag, om mamma överlever denna bittra natt
ska vi träffas igen
Och jag ska säga:
Jag älskade dig, Rosa
Det måste du förstå
Men vi är olika
Du drömmer om evig kärlek
Jag gör inte så
För det allra viktigaste
är att leva
Och om vi gör det
finns inget att förlåta
Vad skriver du?
En dikt om framtiden.
Förlåt, Ginger.
Jag är hemskt ledsen.
Men jag förlåter dig ändå
Översättning: Sirje Rundqvist Talva www.broadcasttext.com
Import: TriArt Film Ansvarig utgivare: Eva Esseen Arndorff