Приятно гледане!
Превод и субтитри: beljata, Lexy, parler & m00n
Това е Бърк, това е най-добре пазената тайна на...
Ами в края на света.
Съгласен съм, че не е нищо особено,
но в този куп мокри скали има изненади.
Животът тук е невероятен, но не е за хора със слаби сърца.
Докато повечето хора си имат хобита като дърворезба и бродиране,
ние от Бърк предпочитаме едно нещо, наречено...
Надбягване с дракони!
Съжалявам, Рибоног, твоя ли беше?
Сополак, тази си беше моя!
Заповядай, скъпа. Казах ли ти колко невероятна изглеждаш днес?
Понеже си точно такава. - Хайде, Бой.
Нещо започна да намирисва тук. - Не, все още те мрази.
Нека да взривим това място, Бяс!
О, супер! Хайде!
Това са девет точки за близнаците! Астрид изостава с три!
Рибоног и Сополак нямат никакви!
А Хълцук... го няма никакъв.
Комай го стресна с онзи разговор, а, Стоик?
Какви ги вършиш, Сополак? Сега те ще победят.
Тя е моята принцеса. Каквото и да иска, го получава.
Вироглава? Тя не се ли опита да те погребе жив?
Само за няколко часа. - Скивай го как джитка!
Едно време имахме малък проблем с драконите.
Но това бе преди пет години.
Сега живеят при нас. И как няма да живеят тук?
Предлагаме обори по поръчка, винаги заредени хранилки.
Мивки за дракони...
Дори първокласна противопожарна система, ако мога така да се изразя.
Време е, Храчко. - Готово. Финален кръг.
Черната овца! Хайде, Буреноске! Все още можем да победим!
Хайде, Бой! - Да вървим.
Давай, Мотке!
Движение, движение!
Това е звездният ти миг. Приятен полет.
Нагоре! Нагоре, нагоре, нагоре!
Добра работа, Мотке!
Заповядай, скъпа. Моята е десет точки.
Да! Черната овца!
Вие двамата се съревновавате за Вироглава?
Аз печеля убедително! - Печелим двамата.
О, не!
Никой не може да ме спре сега! - Освен мен. Ние сме свързани, гений.
Престани да се опитваш да откраднеш цялата ми слава!
Пипни ги, Астрид! - Това е моята слава!
Винаги проваляш всичко! - Няма овца, няма слава!
Пипнах те!
Астрид! - Добре отиграно!
Това е бъдещата ми снаха!
Извини ме. - Буреноске!
Това е 13! Астрид печели играта!
Да, Бърк е почти съвършен.
Положеният от мен труд се отплати. И другото положително нещо е,
че откакто викингите яздят дракони,
Светът стана малко по-голям.
Да!
Какво мислиш, приятел? Да опитаме още веднъж?
Беззъб, всичко ще е наред.
Готов ли си?
Да!
Това е невероятно!
Вече не е невероятно.
Беззъб!
О, не!
Това наистина се появи от нищото.
Трябва да поработим над самостоятелното ти реене, приятел.
Тази заключена опашка ти прави ядове при някои от спасителните маневри, а?
Изглежда открихме още, приятел.
О, какво, искаш извинение?
Ах, ти, намусен, малък сръдльо?
Сега ще видиш!
Усещаш ли? Почувства ли истинското ми разкаяние?
О, стига, стига...
Няма да нараниш един еднокрак.
Ти си прав, прав си. Печелиш.
Той е повален! Каква ужасия!
Дракони и викинги... Отново врагове...
Вкопчени в битка на живот и...
Знаеш, че това не се изпира.
Как ще я наречем? "Сърбяща подмишница".
Смяташ ли, че можем да открием няколко Дърворяза в тези гори?
Някоя Шепнеща смърт или две по скалите?
Кой знае? Може накрая да намерим друг Нощен бяс.
Няма ли да е хубаво?
Какво ще кажеш? Просто да продължим?
Добър ден, милейди.
Къде бяхте? - Здрасти.
О, побеждавах в състезания. Къде другаде?
Истинският въпрос е, къде беше ти?
Избягвах баща ми. - О, не. Какво стана сега?
Това ще ти... Определено ще ти хареса.
Събудих се, слънцето бе изгряло. Ужасяващите ужаси пееха на покрива.
Слизам за закуска с мисълта, че светът е прекрасен и чувам:
"Сине, трябва да поговорим."
"Не сега, тате, цял ден трябва да се размотавам."
Първо на първо, аз не говоря така. Що за персонаж?
И второ... Какви са тези неща, които правиш с раменете ми?
Това е много "мило" превъплъщение на моята същност.
Както да е, и той продължава... "Ти си гордостта на Бърк, сине,
и аз много се гордея с теб." - "Благодаря, татко,
аз също съм впечатлен от себе си."
Кога правя това с ръцете си?
Току-що го направи! - Добре, просто...
Задръж. Не мърдай.
Това е много сериозно.
"Ти вече порасна, и като вожд не мога да искам по-добър наследник,
аз реших..." - "Да те направя вожд!" О, богове!
Хълцук, това е невероятно!
Трябва да внимаваш с пружината. Настройката е много прецизна.
Да, значи... Това е нещото, над което размишлявам.
Какво му отговори? - Нищо.
Докато се усети, аз бях изчезнал.
Е... Това е голяма отговорност.
Картата ще трябва да почака... И аз трябва
да летя с Беззъб, защото ще си много зает, но...
Това не е за мен, Астрид.
Всичките тези речи и планиране, цялото тичане из селото, това са негови дела.
Смятам, че не схващаш най-важното. Имам предвид... вожд.
Каква чест! Аз щях да съм много развълнувана.
Аз не съм като теб.
Ти знаеш точно коя си, винаги си знаела, но...
Аз все още се преоткривам.
Знам, че не съм баща ми.
И никога не съм срещал майка си, така че...
Кое е нещото, което ме създава?
Това, което търсиш, не се намира там, Хълцук...
То е тук.
Може би, още не го виждаш.
Може би.
Но, знаеш ли... Там има нещо.
Хълцук...
Леле...
Стой наблизо.
Какво се е случило тук?
Добре, кротко, приятел. - Хълцук!
Огън! - Астрид, внимавай!
Хълцук!
Внимайте с опашката!
Вържете тези крака!
Това ли е, което си мисля? - Спрете!
Буреноске! Какво правите?
Пак се върнахте!
Мътните ме взели.
Това е Нощен бяс.
Смятах, че всички са измрели.
Изглежда късмета пак ни споходи, момчета!
Не мисля, че в армията на Драго има един от тези.
Драконова армия? - Виж, не искаме неприятности.
Трябваше да помислиш за това, преди да ни откраднеш всички дракони
и да разбиеш крепостта ни на парчета! - Точно така!
Да, погледни я! - Стой.
За какво говориш? - Смяташ, че ние сме сторили това?
Ловенето на дракони и без друго е трудна работа.
Дори и без намесата на "добрите" драконови ездачи,
които се промъкват и ги спасяват. - Какви добри...
Има и други драконови ездачи?
Имаш предвид крадливото ти приятелче от снощи? Ти ми кажи.
Може и да имаш дракон на твоя страна, който плюе лед,
но ние, трябва да изпълняваме норма.
Как да обясня всичката тази бъркотия на Драко Кръворък.
Драго каква ръка? Що за безсмислици говориш?
Той очаква нова доставка на дракони за неговата армия утре.
А, Драко не приема добре извиненията!
Това ми остана за спомен последния път,
когато му се появих с празни ръце.
За в бъдеще ми обеща, че няма да е толкова разбран.
Добре, виж, не знаем нищо за крадец на дракони или за дракон плюещ лед
или за твоя началник - лунатик и неговата армия, разбра ли?
Просто ни върни нашият дракон и ние ще си тръгнем,
враждебни страннико, когото никога не сме срещали.
О, къде са ми маниерите? Аз съм Ерет, син на Ерет.
Най-добрият жив ловец на дракони. М, да. Все пак...
Не всеки може да залови Нощен бяс.
А това е Беззъб. Той казва, че си тръгваме, веднага.
Всички така казват. Хванете ги, момчета!
Буреноске, хайде! Давай! Тръгвай!
Никога няма да можете да опазите тези дракони! Чуваш ли ме?
Драго идва за всички тях!
Хайде, Мотке!
Здравей, Стоик! - Хей, как си? Прекрасен ден.
Здравей, Злоболак. Готино състезание. Извинете ме, госпожо Ак.
Появи ли се?
Вероятно вече е стигнал до края на света.
Сигурен ли си, че искаш хлапето да управлява селото?
Можеш да отложиш оттеглянето си. - Той е готов. Ще видиш.
Ето го! Гордостта на Бърк!
Който най-накрая реши да се появи на работа.
Съжалявам, бях задържан. Татко, може ли да поговорим?
Искаш да ми кажеш нещо ли? - Не е това, което си мислиш,
но, да. - О, браво!
Урок първи: Основният дълг на вожда е да се грижи за хората си. Така... 41!
Може ли да поговорим насаме за... - Това съм аз! Аз съм следващият!
Аз бях пред теб! - Ако може просто да поговорим...
Извинете. Чакам цял ден. Добре, искам от тези високите седла,
с много шипове и голямо място за багаж!
Разбира се! Получавате го, сър.
Това е по-важно от правенето на седла. - Втори урок: Нищо не е маловажно,
когато служиш на хората си.
Но, татко... - Извини ни, Цупльо.
Трябва да говорим... - Цупльо!
Пак си оставил пещта да загасне!
Писна ми, Цупльо! Ще те дам за осиновяване.
Добре. Вземи ги. - Татко, сериозно е...
Наистина трябва да ти разкажа за новата земя, която открихме.
Още една? - Някои нови дракони?
Не се задържахме, за да разберем. Местните не бяха особено дружелюбни.
О, така ли? Твоят Нощен бяс и Смъртоностният змей
не обраха ли овациите?
Не, бе различно. Не беше обичайното бягане, за да се скрият,
както сме свикнали. Тези момчета бяха ловци.
Драконови ловци. - Трябваше да им видиш укреплението.
Цялото разбито на парчета и набито на огромни късове лед. Беше странно.
Никога не съм виждал подобно нещо. Мислеха, че ние сме го направили.
Някой ден, вие двамата, много сериозно ще го закъсате.
Не всички оценяват този начин на живот.
Храчко е прав, сине.
Най-добре да си гледаме живота. Освен това ще имаш по-важни неща.
Веднъж само да им съобщим голямата новина!
Те създават драконова армия.
Или поне за човека, за който работят.
"Дарго... кървавата ръка" или нещо подобно.
Ще разкървавя ръката му с лицето си, ако се опита да отнеме дракона ми!
Или моят! - Такъв си галфон.
Красив галфон. - Да.
Кръворък? Драго Кръворък?
Да. Чакай... Познаваш ли го?
Прибирайте драконите! - Какво? Защо?
Запечатайте портите! Свалете предпазните капаци!
Чакай, чакай. Какво става? - Хайде!
Чухте го! Затворете ги! Никой дракон или викинг
да не излиза на острова, преди да съм казал изрично!
Чакай, заради някой познат, който създавал проблеми от далечна земя?
Защото Драго Кръворък е луд човек, без съвест или милост.
И ако той е създал драконова армия, Боговете да са ни на помощ.
Вкарайте ги в кошарите им! Бързо! - Разбрано, Стоик.
Тогава нека се върнем там, да проследим ловците на Драго,
да говорим и да му налеем малко разум. - Не, ще укрепим острова.
Наш дълг е да опазим мира. - С мира е свършено, Хълцук.
Трябва да те подготвя за война. - Война?
Ако Драго идва за нашите дракони, не може просто да стоим и да чакаме..
Да го намерим и да го вразумим. - Някои не се вразумяват, Хълцук.
За Бърк трябва да се тревожим. Вождът си защитава хората.
Обезопасете оборите! Заключете всяка врата!
Хълцук, недей. - Трябва.
Оттук! Бързо!
Хълцук!
Хайде!
Хълцук!
Отваряйте си очите, момчета!
С този вятър ще стигнем при Драго на разсъмване.
Трябва да напълним този кораб с дракони и то бързо!
Няма да сме придирчиви! - Ерет?
Не и ако искаме да си запазим нашите...
Глави! Дръжте ги на левия борд!
Дайте ми мрежа, момчета! Да ги свалим!
Двама са! - Дай малко наляво!
Няма да се измъкнете този път. - Огън!
Презаредете!
Хайде, презаредете! Идват! - Изравнете, приятели.
А аз се бях притеснил, че ще се приберем с празни ръце.
Не. Това е щастливият ви ден. Предаваме се.
Това е един Нощен бяс, един Смъртоносен змей, и...
Двама от най-добрите драконови ездачи на запад от Лък Тък.
Това трябва да ощастливи шефа ти, нали?
Извинете ни. - Какво правиш?
Беззъб, мирен.
Драконите не обичат тесни пространства,
затова нека останат при вас. Няма да създават неприятности.
Освен ако не сторите това.
Нали се сещате? Дървени кораби, голям океан... Как сте с плуването?
Не много добре.
Почти забравих.
Не може да имате въоръжени затворници. - Как може това да е план?
От това се нуждае всеки драконов ловец.
Единият край на острието е със слюнка на Чудовищен кошмар,
а другият изпуска газ на Страховита друглавка.
Всичко, което е нужно е искра, и...
О, да, получи се.
Когато един от тях те приеме, може да тренираш и най-свирепия дракон.
Нали, приятел? - Дай ми това!
Каква игра, играеш?
Никаква. Искам да се срещнем с Драго. - Защо?
Защото ще му променя мнението за драконите.
Той може да бъде много убедителен.
Заслужиш ли лоялността му, няма нищо, което драконът да не стори за теб.
Няма да промениш мнението на никого тук.
Мога да променя твоето, точно тук, точно сега.
Може ли да...
Внимавай! - Драконови ездачи!
Свали ме долу! Сополак, какво правиш?
Виж колко добре защитавам и пазя.
Какви са тези мрежи? - Хей, внимавай, това бе...
Близо.
О, да.
Харесва ми.
Вземи ме.
Задръжте огъня!
Банда, какво правите тук? - Спасяваме те!
Няма нужда да бъда спасяван. - Достатъчно!
Да не сте избрали грешният кораб?
Аз съм Ерет, син на... Ерет.
Аз...
Махни това нещо от мен. - Някой друг?
Така си и мислех. - Ти, на седлото.
Отиваме си вкъщи. - Не.
Такава пълна безотговорност.
Опитвам се да защитя драконите ни и да спра войната.
Как ще е безотговорно? - Защото той иска война, сине.
Преди години имаше голяма среща на вождовете,
за да обсъдим проблема с драконовата напаст, с която всички се сблъсквахме.
Сред нас имаше странник от непозната земя.
Целият покрит с белези и наметало от драконова кожа.
Не носеше оръжие, говореше спокойно.
Каза, че името му е Драго Кръворък. Сподели, че е човек от народа,
посветил се да освободи хората от тиранията на драконите.
Твърдеше, че може да контролира драконите,
и че ще ни предпази, ако му се преклоним
и го последваме.
Глупак. - Бива си го.
Да, ние също се смеехме...
Докато не се обви в наметалото си и се провикна:
"Да видим тогава, колко добре се справяте без мен!"
Внезапно покрива избухна в пламъци
и бронирани дракони проникнаха през него.
Изпепелиха залата до основи.
Аз...
Бях единственият, който успя да избяга.
Човек, който убива без причина, не може да бъде вразумен.
Може би. - Хълцук!
Все пак ще опитам.
В това съм добър, и след като можах да променя твоят ум,
ще мога да променя и неговия.
Хайде!
Да вървим. - Не! Отведи другите до Бърк.
Стигат ми толкова бунтари за един ден.
Харесва ми това. - Вироглава!
Добре!
Не се тревожи, приятел. Няма да позволя да ти се случи нищо.
Обещавам.
О, стига, татко. Ти сериозно ли?
Добре. Без резки движения.
Задръж, задръж.
Беззъб!
Остави дракона ми там!
Той не може да лети сам! Ще се удави!
Трябва да се върнем за дракона ми!
Кой си ти?
Крадецът на дракони?
Драго Кръворък?
Разбираш ли какво казвам?
Беззъб! Всичко е наред, наред е.
И аз се радвам да те видя. Наистина се притесних за теб.
Хълцук?
Възможно ли е? След всичките тези години?
Как е възможно?
Трябва ли...
Трябва ли да ви познавам? - Не.
Ти беше бебе.
Но майката никога не забравя.
Ела.
Твърдоглав! Също като майка си!
Тя също не можеше да стои мирна.
Той е само на 20, и е викинг. Може ли по-лоша комбинация?
Като се замисля и се върна назад, ти не бе по-малко опърничав като млад.
Не че много се е променило всъщност.
Знаеш го какъв е. Няма да се откаже, Храчко.
И ако Хълцук открие Драко, преди ние да го открием него...
Нищо няма да се случи на Хълцук, докато Нощният бяс е наоколо.
Това все пак е Нощен бяс!
А?
Намери ги, Черепосчуп.
Намери ги.
Задръж. Чакай малко. - Оттук. Ела.
Върни се. Не може да кажеш нещо просто така и да побегнеш.
Ти си майка ми? Имам предвид какво по...
Осъзнаваш ли, колко ненормално звучи?
Ела бързо. - Имам въпроси!
Къде си била през цялото време?
Какво си правила? Казаха ми, че си мъртва!
Всички смятат, че си била изядена от...
Тук ли си била 20 години?
Ти си ги спасявала.
Невероятно. - Не си ли разстроен?
Какво? Не. Не знам. Аз...
Дойде ми малко в повече, че държа адекватно.
Не всеки ден научаваш, че майка ти е някаква луда,
дива драконова дама - отмъстител.
Е... Поне не съм скучна, нали?
Предполагам, че това е... Нещо по-специфично.
Харесва ли ти? - Аз...
Просто нямам думи.
Може ли? О, той е прекрасен.
О, невероятно.
Той може да е последният от вида си. И виж, той е на твоята възраст.
Нищо чудно, че се разбирате така добре.
Скриващи се зъби.
Но как успя... - Намерих го в горите.
Беше свален и ранен.
Този Юздозъб изгуби крака си в един от железните капани на Драго.
Този Дъждосек бе с разрязано крило от мрежите - бръснач.
А този беден Препъв, бе ослепен от една примка на дърво.
И беше оставен сам и уплашен.
Това как стана?
И това ли причиниха Драго и ловците му?
Да... Ненормалната история е,
че аз всъщност го свалих.
Но всичко е наред. Той ми го върна.
Нали така, приятел? Не можа да ме спасиш целия, нали?
Просто искаше да сме квит. Затова крак - кукичка.
Какво мисли баща ти за твоя приятел Нощен бяс?
О, той не го прие много добре.
Но тогава той се промени. Всички го направиха.
Съвсем скоро всеки на острова имаше собствен дракон.
Само да беше възможно. - Не, наистина.
Повярвай ми, аз опитах, но хората не са способни на промяна.
Някои от нас просто са родени различни.
Всичко беше "убий или ще те убият",
но вярвах, че мирът е възможен.
Спри! Само влошаваш нещата!
Хората не харесваха мнението ми.
Хълцук! Една вечер...
Дракон влезе в къщата ни и те откри в люлката.
Отидох да те защитя,
но това, което видях, доказваше всичко, в което вярвам.
Това не беше яростен звяр,
а интелигентно и нежно същество,
което приличаше на мен по душа.
Валка, бягай! - Не, недей!
Дръж се!
Не! Стоик! - Валка!
Стоик!
Валка.
С баща ти едва не умряхте онази вечер.
Само защото не можех да убия дракон.
Явно е семейна черта.
Сърцето ми беше разбито, докато стоях настрана,
но вярвах, че е по-безопасно.
Как оцеля? - Мъгляв щурм не искаше да ме нарани.
Явно е решил, че мястото ми е тук - в дома на великия Дивозвяр.
Алфа драконът. Един от малкото, които все още съществуват.
Всяко гнездо има кралица, но това е кралят на всички дракони.
С ледения си дъх този изящен гигант създаде гнездото ни.
Безопасен рай за всички дракони. - Чакай. Той бълва лед?
Той е отговорен за всички разрушения? - Той ни защитава.
Всички сме под негова закрила и командване.
Всички, освен бебетата.
Те не слушат никого.
Живях сред тях 20 години, Хълцук. Разкривах тайните им.
Харесва те.
Сигурно си гладен. - Да, може да хапна.
Добре. Време е за ядене.
Не ми харесва.
Досега трябваше да са се върнали. - И на мен не ми харесва.
Ерет, син на Ерет, беше мъжът на мечтите ми. Моята половинка!
Но скъпа, пуснах си брада заради теб. - Аз също.
Ами ако са заловени от Драго и имат нужда от помощта ни?
Трябва да ги открием. - Чакай, какво? Стоик каза...
Няма значение какво е казал, ако всички са заловени. Хайде!
Дали да не се върнем? - Няма къде да отидем,
нито какво да продадем, защото нямаме улов.
Ако не попаднем скоро на дракони...
Внимавай какво си пожелаваш!
Ерет, син на Ерет! - Ще ни липсваш, Ерет!
Какво е това? - Отвличане.
Може ли да язди с мен? Може ли? Може ли...
Ще ни покажеш пътя до Драго.
И да помогна на драконови ездачи да се промъкнат в лагера му?
Направо ме убий сега. - Може да се уреди.
Буреноска, пусни го.
Добро момиче! Буреноска, хвани.
Добре, ще ви заведа при Драго!
Всеки път работи.
Мислех, че ще ходим да ядем. - Така е.
И от драконовия остров открих този архипелаг...
Ето!
Когато съм тук горе, дори не усещам студа.
Просто усещам... - Свобода.
Това е да си дракон, Хълцук.
Много е лесно да се наречеш дракон,
но можеш ли да летиш?
Не!
Човече, за малко. Почти успяхме този път.
Невероятно. - И ти се справи добре.
През цялото време си се справял без мен...
И къде бях аз?
Съжалявам, Хълцук. Да започнем на чисто?
Ще ми дадеш ли още един шанс?
Мога да ти покажа всичко, което научих последните 20 години.
Като...
Сега ще успееш с тези тесни обръщания.
Знаеше ли за това?
Всеки дракон има своята тайна
и аз ще ти покажа всичките. Ще разгадаем всяка мистерия
и ще открием всеки вид заедно. Като майка и син.
Този дар, който споделяме, Хълцук, ни свързва.
Това е същността ти, сине.
И на двама ни. Ще променим света за всички дракони!
Ще го направим по-добро и безопасно място.
Да! Имам предвид, че това звучи невероятно.
Това е чудесно! Сега можем заедно да говорим с Драго.
Какво? С него не може да се говори.
Но ние трябва... - Не. Трябва да защитаваме своите.
Хайде, трябва да се връщаме.
Доведох ви! Разкарай това нещо от мен!
Никога не взимай играчката на дракон. Нищо ли не знаеш?
Защо това нещо ляга върху мен?
Какво има там?
Мехури с голям диаметър, големи дробове
и обитава студените дълбоки води. Мисля, че е левиатан клас пет,
може би клас шест.
Мотке, какво има, момиче? - Не мърдай!
Драго!
Пусни ме!
Винаги се радвам да те видя, приятелю.
Подгрявате ли?
Виждаш, че идвам точно навреме с нова група дракони,
точно както обещах. - Събужда се! Пуснете въжетата!
Трябва ми подкрепление! Внимавай!
Пуснете въжетата.
Криворог! - Какво правиш?!
Вече ми принадлежиш.
И като бонус залових ездачите им.
Без допълнително заплащане. - Какво?
Шегуваш ли се? - Беше толкова перфектен!
Оказа се, че има доста от тях.
Нападнаха... - Колко?
Явно все пак не ги е заловил.
Колко? - Стотици. Цял остров.
Не бих се притеснявал.
Хората ми в момента ги залавят.
Не знаят къде се криеш. Гарантирам ти.
Напротив, знаят, че ни няма и имат проследяващи дракони.
Само да ни докоснеш и Хълцук ще ти срита...
Хълцук? - Не представлява проблем.
Наистина, повярвай ми. - Той е син на Стоик Грамадански -
наследникът на трона на Бърк.
И най-великия драконов повелител, който е съществувал.
Драконов повелител?
Само аз мога да контролирам драконите!
Не. - Съжалявам.
Ако веднага не ни пуснеш,
ще дойде тук с Нощния си бяс
и ще разцепи цялата ти флота от кораби на парчета.
И ще плачете като бебета. - Забавна и красива.
Много добре, скъпа. - Както бебета. Винаги плачат.
И са много мънички. - Първо беше един ездач,
а сега са всички от Бърк? И ги доведе до мен!
Драго!
Спрете подготовката!
Трябва да атакуваме драконовото гнездо веднага!
Ще убием тяхната Алфа
и след това ще превземем Бърк!
Драго! - Отървете се от него.
Драго, моля те...
Буреноска!
Не!
Е, приятел...
Не можем да чакаме, Драго да нападне това място.
Трябва да го открием първи.
Да вървим.
Спокойно. - Шегуваш ли се? Как дойде тук?
Така както ще те измъкнем. - Ние?
Пътят е чист. - Беззъб, ела.
Чакай. Добре, татко, има нещо,
което трябва да знаеш. - Ще ми кажеш по пътя.
Това не е нещо, което се казва по път.
Чух достатъчно, Хълцук. - По-скоро е земеразбиващо развитие.
Да, ще го добавим към кола. - Да, аз...
За разлика от повечето изненади, които ти правя,
тази ще ти хареса, обещавам.
Просто трябва да подходиш деликатно.
Ще искаш да се справиш с това.
Човече... - Татко,
би ли прибрал меча, моля те?
Знам какво ще кажеш, Стоик.
Как съм могла да го направя.
Да стоя настрани през всичките тези години
и защо не съм се върнала при теб. При нашия син.
Какъв знак получих, че ще се промениш, Стоик.
Че всички ще се променят.
Исках толкова много пъти да прекратя битката
и открия друг начин, но някой чу ли ме?
Затова никога не се ожених. Това и една друга причина.
Знам, че те оставих да отглеждаш сам Хълцук,
но мислех, че ще си по-добре без мен.
Сгреших. Сега го разбирам, но...
Не бъди толкова стоически, Стоик.
Хайде, говори, крещи, кажи нещо!
Красива си колкото в деня, в който те загубих.
Дали може да стане по-зле? - Нека помисля.
Ще скочим в леденостудената вода и ще умрем от удавяне.
Изглежда ободряващо. Моля, първо дамите.
Ти си пареща купчина драконски... - Наведи се.
Предупреди другите! - Хвани ги, сине на Ерет.
Вземи това!
Добре, отново те обичам. - Колко си жалък. Просто скочи.
Ще спасим ли драконите ви, за да се разкараме оттук или не?
Проверете всяка клетка. Тук някъде са.
Мотка?
Идва ли някой? - Не знам, просто продължавай.
Продължавай да въртиш.
Благодаря, че ме спаси.
Сега нека ти върна услугата.
Мамо, изобщо няма да го разпознаеш. Там, където правехме оръжия,
сега правим седла, и юзди. Дори лекуваме зъбите на драконите.
Няма да повярваш, колко се е променило всичко.
Синът ти промени Бърк към по-добро. Мисля, че се справихме доста добре.
Хванах го.
Аз съм... Липсва ми практика.
Знаеш, че не се ожених за теб заради готвенето.
Надявам се, че не. Кюфтетата й могат да убият повече зверове
от бойна брадва. Няколко още похлопват тук.
Щом се върнеш с всичките си дракони, старият Драго даже няма да има шанс.
Всичко ще е наред. - По-спокойно, синко.
Не е толкова просто.
Разбрах.
Харесвам тази.
Помниш ли нашата песен, Вал?
Ще плавам по свирепите морета,
без страх да се удавя.
И с радост ще яхна вълните на живота,
ако за мен се омъжиш.
Ни палещо слънце, ни смразяващ студ
ще ме спрат... - Ще спрат пътуването ми.
Съжалявам!
Ако ми обещаеш сърцето си
и любов...
И ме обичаш вечно,
скъпи мой, любими мой,
нежните ти думи ме омайват,
но нямам нужда от велики подвизи, щом ме прегърнеш.
Пръстен ще ти подаря, песни и поезия. - Така ли?
Ще те закрилям от беди, ако до мен си ти.
Не ми трябва пръстен и поезия,
а само ръката ти. - И ти да си до мен.
Да се обичаме и целуваме нежно, да танцуваме и мечтаем.
През всички радости и мъки, ще продължа да те обичам.
Ще плавам по свирепите морета, без страх да се удавя.
И с радост ще яхна вълните на живота, ако за мен се омъжиш.
Продължавам... Край.
Мислех, че трябва умра, преди да сме танцували отново.
Няма нужда от драстични мерки.
За теб, скъпа моя... Всичко.
Ще се върнеш ли вкъщи, Вал?
Ще бъдеш ли пак моя жена?
Можем да сме семейство. Какво ще кажеш?
Ами...
Да.
Страхотно. Аз ще готвя.
Благодаря ти Один! Ти не ме слушай, синко.
Иначе нямаше да се намерим.
Беззъб?
Какво става?
Не... - Вал...
Вал, всичко е наред. Сега сме отбор.
Какво искаш да направим сега? - Трябва да спасим драконите.
Така да бъде! Хайде, синко.
Зареди! Огън!
Огън!
Каквото и да стане, продължавайте да стреляте по планината.
Трябва да изкараме Алфа навън.
Пригответе капаните!
Изненада! Да!
Какво?
Наистина си пълен с изненади.
Да вървим! - Ездачите на дракони идват.
Огън!
Да! Внимавай!
Свалете ги!
Ерет, син на Ерет!
Нагоре, момиче! Наляво, Ерет.
Това е. Внимавай!
Да, скъпи!
Свалете ги!
Горе главите.
Повелителят на драконите. - Добре дошъл, ездачо.
Благодаря! Мисля... - Къде беше?
Наваксвах с мама.
Това ли е майка ти?
Вече знаеш откъде е драматичният нюх.
Алфа! Сега ще има битка.
Хайде, Беззъб, покажи им на какво си способен.
Браво!
Дълго чаках този момент. - Няма да вземеш драконите ни.
Алфа ги контролира. - Добре е, че му доведох претендент.
Още един? - Този е 10-ти клас.
Пази се!
Хайде, унищожи Алфа.
Благодаря! - За теб, скъпа моя...
Всичко.
Вал, мислиш ли, че можеш да ги спреш? - Ще опитам. Хайде, Мъгляв щурм!
Ти! Гледах те да гориш.
Трябва повече от малко огън, за да ме убие.
Стоик!
Не!
Спечелихме. Сега...
довърши я. - Не!
Дръж се! Давай, Черепосчуп!
Хайде, Храчко! - Точно зад теб съм, Стоик.
Спри!
Това ли е великият господар на драконите?
Синът на Стоик Грамаднски?
Колко трябва да се срамува.
Толкова загуби...
И за какво? За да станеш неудържим?
Да управляваш света?
Драконите са невероятни същества, които могат да обединят хората.
Или да ги разкъсат.
Знам какво е да живееш в страх.
Да видиш селото ми изгорено,
семейството ми - отнето.
Но дори и като момче...
останал без нищо,
се заклех да превъзмогна страха от драконите
и да освободя хората на този свят.
Тогава защо драконова армия?
Трябват дракони, за да завладееш други дракони.
Или може би ти трябват, за да завладееш хората.
За да контролираш тези, които те следват
и да се отървеш от другите.
Умно момче. - Светът иска мир
и решението е на гърба на Бърк.
Нека само ти покажа. - Не!
Нека аз ти покажа.
Какво е това?
Хълцук! - Хайде, Храчко!
Добре, промяна в плана.
Никой дракон не може да устои на командата на Алфа.
Така че който контролира Алфа,
контролира всички тях.
Беззъб?
Беззъб, добре ли си? Какво става?
Виж истинската сила.
Силата на волята над останалите.
Пред това ти си нищо.
Какво ти каза той току-що?
Беззъб, стига! Какво става с теб?
Не, стига, какво правиш? Стига!
Спри, осъзнай се!
Беззъб, не! Беззъб!
Недей! - Хълцук!
Спри! - Сине!
Татко! Не!
Не...
Татко! - Стоик!
Татко? Не. Ти...
Не.
Не, не.
Не! Махни се от него!
Върви, махай се оттук, махай се!
Вината не е негова.
Знаеш го.
Добри дракони под контрола на злодеи
ще извършат лоши неща.
Хайде!
Съберете хората и ще се срещнем в Бърк.
Беззъб! - Не, недей!
Нека Валкириите те посрещнат
и да те поведат през бойното поле на Один.
Нека пеят името ти с любов и ярост,
че да го чуем да се издига от дълбините на Валхала
и да знаем, че си заел полагащото ти се място
на масата на кралете.
Един велик човек падна. Войн.
Вожд, баща.
Приятел.
Съжалявам, татко.
Не съм водачът, който искаше да бъда.
И не съм пазител на мира, както смятах.
Не знам...
Роди се преждевременно.
Беше толкова мъничък.
Толкова крехък.
Боях се, че няма да оцелееш,
но баща ти никога не се усъмни.
Винаги казваше, че ще станеш най-силния от всички.
И беше прав.
Имаш сърце на водач
и душа на дракон.
Само ти можеш да обединиш световете ни.
Това си ти, сине.
Аз...
Толкова се боях да стана като баща ми.
Най-вече, защото мислех, че не мога.
Как можеш да станеш...
толкова велик, смел
и безкористен?
Мисля, че само можеш да опиташ.
Водачът защитава хората си.
Връщаме се.
С какво? - Той взе всички дракони.
Не всички.
Не искам да умра. - Не можем да летим с тези неща.
Да, без майтап.
Но няма ли Дивозвяр да подчини и тези?
Те са бебета, не слушат никого.
Да, точно като нас.
Това е... много опасно.
Някой може да помисли, че това е зле измислено.
Хубавото е, че никога не слушам.
Тогава какъв е планът ти?
Да си върна Беззъб и да сритам Драго по...
Горе главите! - И такива работи.
Добро момче.
Пази мебелите. Къде отиваш?
Вождът ви е мъртъв.
Стоик? Не, не е възможно.
Сега никой не може да ви защити.
Не.
Взел е всички дракони.
Разсейвайте Алфа. Опитайте се да го отклоните от Беззъб.
Как? - Забрави ли с кого яздиш?
Няма жив дракон, който да не мога да подкарам.
Освен този. - Аматьор!
Вижте, това е Хълцук.
Какво?
Продължавайте. - Черна овца, скъпа.
Десет точки.
Добре съм.
Със сигурност е трудно да се отърва от теб.
Беззъб...
Това съм аз, приятел. Аз съм.
Аз съм. Тук съм, приятел. Върни се при мен.
Вече не е твой.
Сега принадлежи на Алфа.
Но, моля те, велики господарю на дракони,
опитай да си го вземеш.
Той няма да пропусне втори път.
Не беше по твоя вина, приятел.
Накараха те да го направиш.
Никога не би го наранил.
Никога не би наранил мен.
Как го правиш?
Моля те, ти си най-добрият ми приятел.
Най-добрият ми приятел.
Браво, момче, точно така.
Тук съм. - Достатъчно!
Да! Дръж се!
Почти те стигнах.
Направи нещо!
Трябва да разделим тези двамата.
Трябва да го блокираме, Беззъб. Вярваш ли ми?
Можем да го направим. Ти и аз.
Като едно цяло.
Точно така. Нека опитаме още един път.
Унищожи го, скъпи!
Спипай го.
Подчини го.
Не го допускай, Беззъб. - Спри ги.
Не отново.
Беззъб, сега или никога.
Хайде, приятел.
Дръж се!
Успяхме.
Дръж го там, Беззъб.
Сега всичко ще приключи.
Дали?
Не!
Хълцук...
Предизвиква Алфа. - За да те защити.
Не, не!
Отвърни на удара, бий се.
Какво ти става?
Не отстъпвайте, задръжте позиция.
Сега разбираш ли? Така се печели лоялността на драконите.
Нека това приключи сега. - Никога!
Хайде!
Бий се!
Алфа защитава всички.
Не спираш да ме учудваш, приятел.
Благодаря!
Беззъб, знаеш, че това не се пере.
Знаех си, че ще се върнеш. Върна се, красавице.
Буреноска!
Дай ми прегръдка, Цупльо.
Коя е малката ми принцеса? - Повече не си тръгвай, Криворог.
Ти си. Липсваше ми. - Бой...
Не ти!
Доста добре се справи.
Ще станеш добър ловец.
Сега Черепосчуп се нуждае от някой да се грижи за него.
Аз?
За мен ще е чест.
Баща ти щеше да е толкова горд, колкото и аз.
Благодаря! Наистина се радвам, че си тук, мамо.
И тук ще остана.
Видя ли? Казах ти, че е вътре в теб.
Все още го правиш. Смешно е.
Ела тук!
Вождът се завърна у дома.
Да живее вождът!
Да!
Това е Бърк. Малко стъпкан, разбит
и покрит с лед, но си е дом.
Нашият дом.
Тези, които ни нападнаха, бяха непреклонни и откачени,
но онези, които ги спряха,
бяха дори още повече.
Може да сме малко, но ще издържим на нещо по-голямо от това,
което светът може да изправи срещу нас.
Ние сме гласът на мира
и малко, по малко ще променим света.
Имаме нещо, което те нямат.
Със сигурност имат армии и флоти, но ние...
ние имаме...
нашите дракони!
КАК ДА СИ ДРЕСИРАШ ДРАКОН 2
Превод и субтитри: Beljata, Lexy, mOOn & Parler
Сценарай и режисура: Дейн Деблоа
Продуцент: Бони Арнолд
Изпълнителни продуценти: Дийн Деблоа и Крис Сандърс
Образите са създадени по героите от романите на Кресида Коуел
Музика: Джон Поуел
С гласовете на: Джей Баручел - Хълцук
Кейт Бланшет - Валка
Жерард Бътлър - Стоик
Крейк Фъргюсън - Храчко
Америка Ферера - Астрид
Джона Хил - Сополак
Кристофър Минтц-Плейс - Рибоног
Ти Джей Милър - Въртоглав Кристин Уиг - Вироглава
Джимон Хоунсоу - Драго Кит Харингстон - Ерет
Редактор: Джон К. Кар