www.HoundDawgs.org
Et sted i Atlanterhavet, for atskillige år siden.
Fortellinger begynner alltid med at en idiot sier:
"Det var en gang"... eller "folk sier at"... Har du merket det?
Far pleide å si at de fleste fortellinger er usanne -
- og vanligvis ikke begynner som man forventer.
Egentlig begynner de en vanlig dag...
...med en vanlig person.
Hvis du finner denne, er jeg død. Send den til følgende adresse.
Dette er en sånn fortelling.
Penny? Elskede?
- Har du sett mine brune mokasiner? - Ja.
- Hvor er de? - Jeg har kastet dem.
- Ok... Hvorfor det? - Det var jo brune mokasiner.
- Hvilke sko skal jeg ha på jobben? - Se under senga.
Hva er dette?
Nå?
- Jeg kan ikke ha lilla joggesko. - De er magenta.
Tro meg, de er kule.
- Er de? - Prøv noe nytt, Henry.
Du trenger litt mer stil.
- Må du jobbe overtid i kveld? - Det kommer an på.
Hvis kunden liker tegningene, vil nok Wendell at jeg begynner straks.
Hvis de avskyr dem, blir det pinlig.
Jeg vet ikke. Jeg føler presset.
Ikke bekymre deg, de kommer til å synes at du er flink.
Jeg er så stolt av deg.
Om du får rett, får jeg lønnsøkning. Da kan vi kjøpe det nye kjøkkenet.
Eller så kan du ta meg med på den reisen du lovte.
- Vi gjør det neste måned. - Neste måned går ikke, Henry.
Nei, akkurat.
Selvsagt.
Elskling, har du sett jenta som roter i søppelet vårt?
- Hvilken jente? - 14, 15 år, kanskje.
Ganske kult utseende. Hun har rotet i søpla i flere uker.
Kanskje jeg bør snakke med henne.
- Hjelp henne hvis du ser henne. - Har du sett min...?
- Lov meg det. - Det lover jeg.
- Har du sett min...? - På peishylla.
- Skal vi spise lunsj i dag? - Kan ikke, jeg spiser lunsj med mor.
- Så skal jeg til dr Parker. - Julia? Når så du henne sist?
Vi har utvekslet e-poster, men kanskje for to måneder siden.
Vil du at jeg skal bli med? Vi kan ri av stormen sammen.
Ingen vits i at vi begge to plages. Hun avlyser sikkert uansett.
- Jeg elsker deg. Vi ses. - Nei, kom og gi meg et kyss.
Ja... Unnskyld.
- Elskede, døra er låst. - Hva er passordet?
Kom igjen, jeg kommer for sent, og jeg er allerede nervøs.
Ikke skap deg. Ser du dette?
Det er der leppene mine vil være. På tre. Lukk øynene.
Lukker du øynene?
Ok.
En.
To.
Tre.
- Jeg elsker deg, men du er sprø. - Jeg har i alle fall ikke lilla sko.
- Vi ses senere. - Ha det.
Ja, Henry var en vanlig sliter. Ni til fem, betale regninger... Alt.
Han hadde en plan for hver dag.
Han visste hvordan den ville forløpe, fra begynnelse til slutt.
Han hadde ingen grunn til å tro at dagen ikke skulle bli som alle andre.
At denne dagen skulle bli annerledes.
En dag Her er vi.
Vær modig!
Helvete!
- Likte de den ikke? - Verre enn som så.
De elsker den. De elsker den!
Hvis ikke jeg lar deg bli deleier etter dette, gjør en annen det.
Når kontrakten er signert, fikser vi papirene.
- Bra jobbet, Henry! - Takk.
Interessante sko...
Min kone kjøpte dem til meg. De er magentafarget.
Far var sjømann. Han sa at vinden er som en vill hest.
Den lar seg ikke temme. Det er dens natur.
På enhver tur risikerer man at vinden blåser en ut av kurs.
Det er bare et tidsspørsmål.
Før eller senere kommer vi alle ut av kurs.
Unnskyld, jeg må ta denne.
Hallo?
- Det er jeg. - Og når man gjør det...
...trenger man ikke å være redd.
Man må bare tro at man vil finne kursen igjen.
Det er kjempefint.
Penny! Hva gjør...?
Hun liker regnet.
Unnskyld meg. Elskling, hva gjør du?
Risser du i treet? Vi har jo ikke kjøpt huset ennå.
- Ser du det ikke? - Initialene? Jo, da.
Nei, dumming.
Resten av livet vårt.
Jeg kondolerer, men reker står ikke på bestillingen deres.
- Men jeg bestilte dem. - Jeg forstår, men de står ikke...
Nei, jeg tror ikke du forstår.
Hvordan kan du forstå? Du har ikke mistet datteren din -
- og hele livet ditt. Du har bare mistet rekene.
Jeg foreslår at du tar telefonen og finner noen jævla reker til meg!
Låter det som en plan? Takk.
Man kan jo ikke ha et minnesamvær uten reker.
Henry?
Hei, Henry. Jeg er dr Melvin. Din svigermor Julia ba meg komme.
Jeg beklager virkelig din kones bortgang.
Fin urne. Jeg har aldri sett noe lignende.
Jeg formga den.
Tilgi den enkle skissen. Jeg rakk ikke å digitalisere den.
Unnskyld meg.
- Det er ingen croissanter. - Nei.
Mr Herschel?
Takk for at dere kom.
Pascal og jeg har bare arbeidet for deg i en måned.
Uansett hva vi hadde sagt, hadde det blitt feil, -
- så vi kjøpte dette.
Er det cannabis?
Nei, hasj.
Jeg røyker ikke selv, men far får det for stæren sin.
- Unnskyld? - Han snakker ikke engelsk.
- Jeg forsto det. Jeg... - Pascal.
- Takk, Pascal. Takk...? - Dumbass.
- Dumbass? - Jeg heter det.
Det stemmer.
Faen!
Faen.
Hei.
Er det skapet ditt?
Ja, vi pusser opp.
- Det var bad her før. - Vil dere beholde det?
Ikke kast det. Jeg kommer tilbake og henter det.
Ja visst.
- Er alt i orden? - Ja.
Jeg mener... Nei.
Nei.
Unnskyld. Du minner meg bare om noen.
Det er greit.
Sett fingeren over hullet, pust inn og ta den bort.
Det er lett.
Takk.
Du? Kule joggesko.
Kom.
Ok, velg en film. Hvilken som helst.
- En jeg vil se? - Ja.
Hvilken vil du helst se?
- Jeg vil se den øverste. - Denne? Du vet hvilken du vil se.
- Hva er dette? - Det er kungfu-tirsdag.
- Er det en greie? - Det er det nå.
- Jeg har vel ikke noe å si? - Nei.
Ok.
- Ok. Klar? - Ja.
- Det er altså et tema? - Ja, hver tirsdag. I all evighet.
Far sa alltid at havet er et ensomt sted.
Når man har vært ute alene i flere uker, kan man føle ensomheten.
Den er som en tyngde rundt hjertet.
Jeg tror han mente at vi ikke skal være alene på reisene våre.
Vi vil at andre vet at vi lever og spiller en rolle.
- God morgen, Wendell. - God morgen.
Herregud! Henry.
Hei...
God morgen.
Henry, det er et japansk ordtak.
"En skadet koie kan ikke passe på gjellene sine" -
- "hvis den prøver å holde seg unna den velvillige tangguden".
Forstår du meningen?
Er jeg koien?
Henry.
Jeg vet at du sørger. Det som skjedde, var helt...
Men dette er den største kunden byrået vårt noensinne har hatt.
Vi har muligheten til å forvandle byen.
Du kan vel ta fri litt, så du kommer i balanse.
Ta en uke eller to.
Du kan ikke traske rundt her i pyjamasen din.
Det forstår du vel?
Henry, er du der?
Som du vet, har vi en familiegrav på kirkegården -
- der hver eneste Mureaux har blitt begravet i 200 år.
Du bestemmer, selvsagt, -
- men jeg vil ikke at Penny blir liggende i en kube.
Jeg ga deg noen forslag til dødsannonsen.
Jeg tenkte at du trengte hjelp. Ring når du hører dette. Ok?
Herregud! Må du snike deg inn på folk sånn?
- Jeg kunne ha brukt elpistolen. - Husker du meg... Har du elpistol?
- Jeg skal hjelpe deg. - Nei, jeg gjør det! Sånn er reglene.
- Man bærer sin egen dritt. - Hvilke regler?
Hva skal du med alt skrotet?
- Jeg bygger noe. - Gjør du? Jeg er arkitekt.
Kanskje jeg kan hjelpe deg. Alle trenger hjelp.
Ikke jeg. Takk for skrotet.
- Jeg har lovet... - Du er vel ikke en pedofil pervo?
- Må ikke dere ha et skilt utenfor? - Jeg er ingen pervo.
Vi begynner på nytt. Jeg heter Henry. Hva heter du?
- Hvordan det? - Så jeg vet hva jeg skal kalle deg.
- Du kan kalle meg Oprah. - Oprah?
Ja vel. Oprah, jeg vil gjerne hjelpe til.
Jeg trenger ikke hjelp, men takk for tilbudet. Jeg beklager.
Lykke til.
Kom.
Blankett for dødsannonse.
- Bonjour. - Hei, sjef.
Mrs Herschel sa alltid at vi kunne forsyne oss.
Pascal har tre unger, jeg har bendelorm.
Alt i orden. Ta for dere.
- Hva er det for en liste? - Det er...
Det er ingenting.
Har dere sett tenåringsjenta som går rundt i nabolaget og roter i søpla?
Hva?
Akkurat! Jenta med sykkelen og hunden.
Hva heter hun?
Hun sa at hun heter Oprah, -
- men det sa hun nok bare fordi hun tror jeg er en pervo.
Pervoer har bart. Det vet alle.
Ha en god dag.
Henry? Henry, er du der?
Som du vet, sitter jeg i styret for NOLA -
- og skal være vert for en tilstelning i kveld. Du må komme.
Kokken Robaire står for maten.
Kom kl. 19.00. Ha smoking.
Da får vi sjansen til å diskutere alternativer for Penny.
Uansett, ring meg.
Vi er ferdige for dagen.
Har dere sett jenta vi snakket om tidligere?
Nei.
- Hva sa han? - Han vet hvor Oprah bor.
Hvorfor sa du ikke det før?
Kan du vise meg hvor det er?
- Jeg hopper over. - Det er en dårlig idé.
Slapp av, jeg kommer straks.
Ja.
"Hvis du finner denne, er jeg død".
"Send den til 234 Ransom Lane, New Orleans, Louisiana. Takk".
"Den 1. September 2008".
"Satte seil i dag. Første gang jeg forlot fast grunn" -
- "på ti lange år".
"Det blir det mest givende jeg noensinne har gjort".
"Jeg er redd, men det er nok normalt når man gjør noe enestående".
"20. September. I dag regnet det i nesten en time".
"Jeg fikk samlet et par kopper regn. Jeg er utrolig svak".
"Har verken sett land eller fugler på flere dager".
"8. Oktober. I morges kom de igjen".
"Jeg er ikke den eneste som sulter her ute".
"15. Oktober".
"Et kraftig uvær. Djevelen har kommet".
Faen!
Nei, nei, nei.
Faen!
- Ikke gå inn der! - Ikke rør meg!
- Hva har du gjort? - Det var en ulykke. Jeg...
- Det går bra. - Du må vekk herfra. Forsvinn!
Henry?
Henry, jeg vet at du er der inne.
Henry, glemte du tilstelningen min? Du skulle ha sittet ved mitt bord.
Du kan vel åpne? Jeg vil bare prate.
Jeg tok med kreps. Da setter jeg dem på verandaen.
Ok, da. Pokker.
Far sa at det viktigste man kan ha med seg på reisen, er et kompass.
Da vet man hvor man skal, og hvor man har vært.
Har man ikke det, vil man havne på avveie, -
- og da må man håpe at noen kan vise en veien hjem.
- God morgen, pervo. - Jeg er ingen pervo.
Bare fordi du har barbert mustasjen, lurer du ikke meg. Hvor er den?
Her.
- Vent... Kan vi ikke snakke litt? - Nei! Du brente ned skjulet mitt.
- Det var en ulykke. - Det var alt jeg hadde!
- Vet du hvor lang tid det tok...? - Å bygge en flåte?
Vent...
Tilbake!
Alt i orden. Jeg kommer straks.
- Det var Oprah. - Vent!
- Hvorfor bygger du en flåte? - Dra til helvete.
Jeg har tegningene her.
Jeg tegnet dem fra hukommelsen. Jeg har mange ideer.
Du kan bruke hagen min. Det er min feil, la meg hjelpe deg.
- Glem det! - Stopp.
Du kjenner meg ikke, og man skal være skeptisk til fremmede, men...
Jeg tror at jeg er skapt for å hjelpe deg.
Beklager.
- Hva er dette? - Hva tror du?
Jeg mistet verktøyet mitt i brannen.
- Det var en ulykke. - Jeg bryr meg ikke.
Ikke nå lenger. Jeg lovte faren din å passe på deg, -
- men du er ikke verdt bidraget jeg får.
I morgen tar du bussen til Biloxi.
Tanta di får ta seg av deg.
Forstå en ting. Jeg gjør ikke dette fordi jeg liker deg.
- Ahab og jeg har ikke noe valg. - Jeg forstår.
Hvis du rører tingene mine, banker jeg dritten ut av deg.
- Lov ikke å gjøre det. - Det lover jeg.
- Det er et gjesteværelse oppe. - Jeg sover i hagen.
Takk.
Far pleide å si at få fortellinger begynner som man venter seg.
Fortellingen om Henry begynte den 28. April 1947.
Da seilte Thor Heyerdahl fra Peru til Tuamotu-øyene på en balsaflåte.
Han ble den første som krysset Stillehavet på en flåte på 700 år.
Hans mest kjente sitat er:
"Framskritt er menneskets evne til å gjøre det enkle vanskelig".
Noen år senere døde han av en hjernesvulst.
Er ikke det kult?
Drittsekk.
Lille dritt!
Hele hagen min er fylt med skrot. Jeg har ikke sett henne på to dager.
Jeg mener... Det er ikke trygt for unge jenter å være ute om natta.
Hun virker tøff. Hun leter nok etter mer skrot.
Hun bør gå til Pascal. Han har mye skrot.
Dumbass!
- Jeg må legge på. - Ok, ha det.
Hvordan tilbereder man marihuana.
Nå skal du få godteri, Ahab.
Ahab.
Du har rotet i tingene mine. Hvorfor sover Ahab?
- Kanskje han er trett. - Helvete heller.
Hva gjør du?
Bingo. Du flakket med blikket.
- Nei, det gjorde jeg ikke. - Du er nervøs for noe.
Noe her borte, kanskje?
- Hva er dette? - Ingenting.
- Bare en gryte jeg har laget. - Jaså?
- Da tar jeg litt av den. - Nei! Du vil ikke like den.
Den er glutenfri.
Kjempegod.
Enten spiser du resten, eller så gjør jeg det.
Ok...
Jeg har et spørsmål. Hva har du imot meg?
Jeg har ingenting imot noen.
- For et ikke-svar. - Hva er et ikke-svar?
- Vil du vite hva jeg tror? - Nei.
Jeg må si det til deg. Du har aldri fått noen hjelp.
- Derfor stoler du ikke på folk. - Takk, dr Phil.
- Har jeg rett? - Du er gal.
Sier ei jente som bygger en flåte av skrot.
Åpne!
Alvorlig talt... Hvor vil du reise med den?
Alvorlig talt... Hold kjeft.
Fortell om fyren i dagboka. Klarte han seg? Døde han?
Fortsett å spise.
Du må dra før passatvinden forandrer ekvatorialstrømmen.
- Ja, hva så? - Ble du ikke imponert nå?
Nettet pluss hjerne er lik svar.
Jeg har laget en liste over alle tingene dine.
- Jeg visste det. - Dette er ting vi trenger.
- Vi? - Ja, du og jeg og...
- Hva heter hunden? - Ahab.
Du, jeg og Ahab. Dette er det vi må...
Ahab...
Vi trenger dette, for at flåten skal bli verdig.
Sjødyktig, altså. Det fins et ord for det.
Hvorfor tror du at jeg vil la deg hjelpe meg?
Fordi.
- Det er et ikke-svar, ikke sant? - Ja, du lærer fort.
Dette er deilig.
Jeg må tisse.
Ikke spis av gryta, unge dame. Det er en gryte for hunder.
Herregud.
Hei.
Gulvet angrep meg.
Beklager at jeg løy om gryta, jenta. Jeg er ingen pervo.
Mildred. Jeg heter Mildred.
Men det er stygt, så du får kalle meg Millie.
Mildred? Ok...
Millie.
Folk sier at en vanlig rørlegger fra Montauk -
- som het William Willis, trodde han kunne snakke med sin kone.
Via hjernen sin. Det kalles telemetri eller noe.
En dag da han satt og så på tv...
...fikk han en helt vill idé.
Han tok dagboka og begynte å tegne. Han visste ikke helt hvorfor.
Noen uker senere heiste han seil på sin egen flåte.
Akkurat som Thor-fyren.
Han kom halvveis til Sør-Amerika helt alene.
Han overlevde sol og tørst, -
- og han hadde bare ferskener og tomater å spise.
Etter nesten to måneder nådde han målet sitt.
Han fant det han lette etter.
I det øyeblikket da han skjønte at han ville lykkes...
...var det bare en person i hele verden som visste hva han tenkte.
67 % av alle dødsfall skjer når ingen ser.
Jeg leste det i en bok.
Savnet Millie Pearlman.
Med støtte av ordføreren og byrådet -
- kommer dette prosjektet til å forvandle hele byen vår.
Hallo?
Du har vel ikke glemt det første spadetaket i dag?
- Hvor er du, Henry? - Husker du det du sa om gjellene?
- Jeg holder på å lege dem. - Henry, jeg lider virkelig med deg.
Men du setter hele prosjektet i fare.
Du må begynne å fokusere og jobbe!
- Ja, du har rett. - Ja, det har jeg.
- Jeg vil trenge en stor bil. - Hvorfor det?
Jeg kan be Pascal og Dumbass om å hjelpe til.
- Henry, hva snakker du om? - Jeg skal bygge en flåte.
En flåte?
Flåter flyter selv om de blir ødelagt, særlig om vi bruker skrot.
Gutt, det fins et gammelt japansk ordtak.
"Når den edle karpen har mistet sine yngel"...
Takk, Wendell. Jeg begynner nå. Ha det.
Henry, du hørte ikke slutten av ordtaket. Helvete.
Gutter!
Gutter, vi har et nytt prosjekt.
- Hva i all verden...? - Skrot.
Nei, det er en flåte.
Kom igjen.
- Se. - Hva er det der?
Jeg byttet Volvoen min mot den. Kul, hva?
- Hvem er de? - Jeg heter Dumbass.
Hopp inn. Kom igjen. Ikke vær feig nå.
Hvor skal vi?
Hva gjør vi nå?
- Hva gjør vi her? - Shopper.
Vi må få flåten klar før uværssesongen.
Det haster. Det som tar tid, er skrotsamlingen.
Like godt at vi tar alt med en gang. Kom.
Vi deler oss opp. - Pascal, bli med meg.
- Beklager pistolen her om dagen. - Det er greit.
- Du bygger visst en flåte. - Ja.
- Det har jeg aldri bygd før. - Får jeg spørre deg om noe?
Hva syns du om Henry?
Han virker rar, som om han er litt fjern.
Det er nok fordi at han mistet kona i forrige måned.
I en bilulykke. Hun var kunstner eller noe.
Hun laget beigneter til oss hver morgen.
Hun hadde en glød som enkelte har.
Hun likte deg. Du var som en orkan.
En orkan?
- Hvorfor kalles du Dumbass? - Far kaller meg det.
Han var i marinen. Han fikk medalje.
Sammenlignet med ham er jeg ingenting.
Tullprat.
- Han høres ut som en drittsekk. - Han er bare far.
Familien. Han kunne ikke velge meg eller omvendt.
Hei! Her borte!
- Hva er det? - Pongtonger.
En flåte trenger flyteevne. Vi fant den.
- Skal vi vente til de skylles inn? - Nei, de sitter fast under prammen.
Vi fester et tau til dem med jolla og drar dem inn.
- Millie, hva gjør du? - Jeg skal hente den jævla stolpen.
Hvor skal hun?
Et øyeblikk. Jeg har litt klær til deg.
- Hvor er esken? - Kan jeg ikke ta disse?
Nei!
De plaggene vil du ikke ha.
Jeg har noe mye bedre til deg.
- Hvordan går det? - Jeg ser ut som en idiot.
Så ille er det vel ikke.
Se på deg...
Ok... Kjempefint.
Det var min halloween-drakt i... femte klasse.
- Den er fæl. - Den er tørr.
- Spilte du baseball engang? - Ja, på en måte. Jeg spilte tee-ball.
- Jeg var catcher. - Catcher?
I tee-ball?
- Fin kåk. - Takk.
- Har du formgitt den? - Nei, vi holdt på å pusse opp.
Har du ikke andre klær hjemmefra?
Det er ikke mitt hjem. Onkelen min bor der.
Jeg hadde ikke så mye å ta med meg.
Hvor er foreldrene dine?
Det blir kaldt der ute i natt. Hvis du vil bruke gjesteværelset...
Takk for klærne.
Jeg har varm sjokolade.
Tulling.
Og marshmallows!
Jeg løy visst om marshmallowsen. Dette er alt jeg har.
- Jeg visste det ikke, det lover jeg. - Det er ok. Frokostblanding går bra.
Min kone...
Det var en av lastene hennes.
Azorene.
Hva?
Det er dit jeg skal.
Forteller du det til noen, så sverger jeg...
- Hvorfor Azorene? - Hvorfor ikke?
- Det er et ikke-svar. - Det er et ikke-svar.
Jeg spør, siden det ligger langt borte, og du er kanskje...
- ...13 år. - Jeg er 16.
Amelia Earhart var yngre enn jeg da hun begynte å fly.
Ja, men hun krasjet i havet.
Hvis du sier det. Det er vanskeligere å fly enn å flyte.
Det har du rett i.
Har du aldri villet gjøre noe enestående?
Du vil være alene der ute. Føles ikke det nifst?
Jeg har vært alene nesten hele livet.
Syns du det er nifst å være alene?
Ja.
Ja, det gjør jeg.
Men du er en pyse, så.
Var det en gutt eller jente?
Jeg vet ikke.
Vi ville vente med det.
Men jeg kan tenke meg at hun spurte.
Hun kan ha visst det uten å fortelle det til meg.
Det hadde ikke overrasket meg i det hele tatt.
Håper hun gjorde det.
Takk for sjokoladen.
Ingen årsak.
Flykt til Azorene.
Folk sier at David Pearlman, en forsikringsmann fra New Orleans, -
- skulle kjøpe en Mars til sin datter... idet kona hans døde.
Eller så var det en Butterfinger.
Datteren hans var med da han spredde asken hennes og sa farvel, -
- men han ville ikke si det.
David følte en dragning mot havet.
En dag da han gikk i strandkanten med sin lille jente...
...fant han en flaske som var skylt opp.
Inni lå en velkjent dagbok som skulle forandre begges liv.
Lov meg at du oppsøker meg når du blir eldre.
- Du finner meg her. - Hun var der da han dro...
...men ikke da faren hennes møtte djevelen på havet.
Det var ingen.
Men det gjorde ingenting.
Dette handler likevel ikke om dem som døde.
Det handler om dem som var uheldige og måtte leve videre uten dem.
Noen prøver å klamre seg fast til minnene sine, andre å glemme.
Ingen av delene virker.
Når nok tid har gått, innser man at man er forandret.
Julia... Hva gjør du her?
Henry...
Se på deg. Hvor har du vært de siste tre ukene?
Wendell ville sparke deg. Jeg minnet ham på hvordan vi fikk prosjektet.
- Han sa noe om å bygge en båt. - Jeg sa ingenting om en båt.
Bra! For han malte på om det.
Det er en flåte. Jeg holder på å bygge en flåte.
- Det var nok den han mente. - Har du tatt narkotika?
Nei! Det må ha gått ut av kroppen nå.
Henry, jeg er bekymret for deg.
- Hva var det? - Jeg hørte ingenting.
Kan du ikke komme tilbake senere?
Hva pokker er det der?
- Er det flåten du snakket om? - Ja.
Du er ikke frisk. Jeg går ikke før du går med på å snakke med noen.
Ja! Jeg bør snakke med noen.
Det var godt å høre. Jeg vil bare at du føler deg bedre.
- Jeg føler meg bedre allerede. - Bra!
Hvem vinker du til?
Ingen. Kom, vi har mye å gjøre.
Kom igjen.
Jeg er faktisk ikke gal.
Jeg føler meg ganske bra. Jeg tror at Julias uro er ubegrunnet.
Hvorfor tror du at jeg tror at du er gal?
Julia har sikkert fortalt deg om flåten.
Jeg vet hvordan det høres ut. Helt jævla sykt!
Hvis man bygger en flåte med en 16-åring en måned etter konas død...
- Det må låte helt sprøtt. - Gjør det det?
Hva vil du at jeg sier?
Noe som "løs dine følelsesmessige problemer".
Eller "aksepter at livet ditt har forandret seg".
"Hvorfor i helvete bygger du en flåte, din galning"?
Det er ikke jeg som bygger flåten, Henry. Det gjør du.
Ok, vi er ferdige her.
- Henry... - Det er ikke noe galt med meg!
Jeg har det bra.
- Får jeg spørre deg om noe, Henry? - Ja visst.
Jeg hørte om noe som skjedde utenfor deltaet.
Der elvevann fra gårdene i nord renner ut i havet. Vet du hvor?
Det vannet inneholder en masse sprøytemidler.
- Ingenting av dette vil funke. - Når dritten når havet...
...suger det oksygenet ut av havet, så fisken i havet drukner.
Det kalles "fenomen". Folk sier at fisken hopper opp av vannet -
- for å komme opp av vannet for å overleve.
Jeg tenkte at jeg burde dra og se det.
- Hva syns du? - Om hva da?
Glem det.
Ingen av disse trebitene vil funke. De er råtne.
Den valpen...
Den ville gjøre alt for henne.
Jeg liker å bygge flåten... Det er morsommere enn gipsplater.
...men jeg lurer på hvorfor du gjør dette.
Hvis hun legger ut på denne, kommer hun til å dø.
Det er nettopp det jeg snakker om.
- Millie! - Jeg er her inne.
Dette funker ikke. La meg kjøpe materiale og...
Hva gjør du?
- Hva gjør du? - Herregud!
- Ikke rør tingene mine! - Unnskyld. Det er greit.
Du kjeftet på meg for at jeg rører tingene dine, så...
Hvorfor bygger du denne flåten? Du vil stryke med.
Du er bare en jævla unge!
Millie?
De hadde ikke mintsjokoladeis. Helt utrolig.
Jeg kjøpte sjokoladeis, grønn konditorfarge og mintpastiller, -
- så fikser vi smaken selv. Hva sier du?
Hvem bryr seg om hva du syns? Jeg tror det blir supert.
Holder jeg på å bli gal?
Hele verden er gal.
Det suger.
- Henry, du må ikke gjøre dette. - Det er greit. Dette er noe bra.
Ser dere? Nå har vi alt materialet vi trenger.
- Nå trenger vi bare mer hjelp. - Hva med de tre ungene dine?
Hva er det neste?
- Bær inn de bildene i rommet. - Ja visst.
Ja... Den blir super. Nå trenger vi en mast.
- Er du sikker på dette? - Aner ikke.
Fortsett.
Dra.
Nesten oppe.
- Den sitter på plass. - Bra.
Bra.
- Er du våken? - Nei.
Nå er det ikke lenge -
- før du kaster loss.
Det er planen.
Jeg vil bare be om unnskyldning for...
...at jeg var en drittsekk her om dagen.
Alle mister kontrollen innimellom.
Jeg tenkte...
Reis og se den hoppende fisken du snakket om.
Det hadde vært noe helt spesielt.
Ok, kjør.
Hva sier dere til det?
Henry?
Herregud.
- Får jeg gjøre deg selskap? - Ja visst.
Det føles som om vi burde feire eller noe.
Synd at Ahab og jeg spiste all marihuanaen.
Snart vil området være bebygd med leiligheter.
Byrået mitt fikk i oppdrag å gjenskape byen.
Jeg liker det som det er.
Gamle båter, treet...
Far tok meg med hit for å fiske da jeg var liten.
Iblant er ting bedre når de ikke er perfekte.
Jeg tok feil av deg.
- Hva mener du? - Du er ingen pervo.
Godt at du endelig har skjønt det.
Det er bare det at ingen har brydd seg om meg før.
Ikke siden far dro.
Er det derfor du gjør dette?
- Hvis ikke er det ok. Jeg trodde... - Det gjør jeg.
Jeg bryr meg om deg.
Jeg så kuben på hylla.
Ligger hun i den?
Hvordan var hun?
Hun var mange ting.
Fotograf, dårlig skulptør, elendig kokk...
- Hun var klovn. - Klovn?
I barneselskaper.
Hun pleide å dikte opp historier om hvordan vi møttes.
Folk i nabolaget trodde i årevis at vi hadde vært spioner.
Hun holdt alltid på med... slike besynderlige ting.
Da vi møttes, falt hun av sykkelen rett foran meg.
Jeg kjørte henne til sykehuset. Da ba hun dem om å fotografere oss -
- i tilfelle hun skulle rammes av hukommelsestap. Hun var...
Hun var ganske vill av seg.
Som en orkan?
Ja, det kan man si.
Hun låter kul.
Det var hun.
Kan vi bli her litt til?
Ja visst.
Folk sier at hele livet passerer revy like før man dør.
Det er bare tøv.
De fleste rekker bare å tenke på noen få ting.
Penny tenkte bare på en eneste.
Faen.
- Hvem er hun? - Hun heter Millie.
- Hun er savnet. - Nei, hun ligger i bilen.
- Hvor er foreldrene hennes? - Borte, tror jeg.
- Hvor gammel er hun? - 16.
- Herregud! Har du og hun... - Nei! Selvsagt ikke!
- Jeg hjelper henne. - Med hva da?
- Vi bygger en flåte. - Herregud... Du har blitt gal.
Julia, for første gang på lenge har jeg det faktisk veldig bra.
Føler du deg bra? Du stinker som en uteligger, det er kaos i huset...
- ...og du mister jobben. - Jeg bryr meg ikke.
- Dette er galskap! - Nei, du tar feil. Det er det ikke!
Penny hadde elsket å bygge flåten sammen med oss.
Hun ville at jeg skulle gjøre noe sprøtt.
Gratulerer! Det har du virkelig gjort.
Hun ville at du elsket henne for den hun var.
Ikke for den du ville at hun skulle være.
- Er du Millie? - Ja.
Jeg kondolerer med datteren din.
- Kjente du henne? - Nei.
Men jeg vet hvordan det er å miste noen man elsker.
Mor døde da jeg var liten, og far gjorde sitt beste.
Det eneste Henry har gjort, er å hjelpe meg.
Og jeg skal hjelpe ham. Jeg reiser i morgen, -
- og jeg ville ta med meg Penny.
Jeg tror hun hadde likt det.
Ja, det hadde hun.
Vi har ikke gått fra forstanden.
Vi har bare gått oss bort litt.
Har du aldri følt det?
Hun var...
Ring meg hvis du skriver ferdig dødsannonsen.
Iblant trodde jeg på seks umulige ting. Lewis Carroll.
- Hva er i veien? - Ingenting.
Er du redd? Vil du fremdeles gjøre dette?
Henry, var det alt?
Jeg skal sjekke.
Gravid kvinne tragisk forulykket i kollisjon.
Hva faen er dette?
Hvordan fikk du tak i dette? Penny hadde det alltid i bilen sin.
Jeg kan forklare. Jeg burde ha fortalt...
Nei, jeg vil høre. Fortell. Hvorfor har du det?
Jeg tenkte vel at du var her. Du skal betale for bilen min, bitch!
- Hvem er du? - Det angår deg ikke. Bli med meg.
Slipp meg, din drittsekk!
Hva gjør du?
Millie!
33 % av alle dødsfall skjer når noen ser på.
Men Henry var ikke der den tirsdagen da Penny døde.
Lurer på hvordan det har seg at når livet stilles på hodet, -
- så tenker man tilbake?
På ting som gjorde en lykkelig. Som fikk en til å føle seg trygg.
Iblant er det et minne. Av et sted vi har vært, -
- ting vi har gjort før, -
- eller mennesker vi kjente eller elsket.
Det er nok dette alt handler om.
Man vil holde fast ved dem som har gjort inntrykk på en.
Man vil ta dem med seg, men det kan man ikke.
Når man har problemer, griper man etter det minste halmstrå, -
- men det er som å prøve å gripe tak i vann.
Uansett hvor hardt man griper, så renner det bort.
- Er du Mildreds far? - Jeg er hennes verge.
Hun var heldig. Hun fikk et skikkelig smell, men hun klarer seg.
Hun fikk en kraftig hjernerystelse og må bli her noen dager.
Hun er våken, men har fått beroligende.
Hei.
Hei, vesla.
Legen sa at du klarer deg.
Du har en kul i hodet, men du ser ut...
- Som faen? - Ja.
Ja... På en måte.
Jeg skulle ha fortalt deg det.
Vet du det?
Du var der.
- Jeg er lei for det. - Ikke tenk på det.
Det er ikke din skyld.
Jeg er faktisk glad.
Jeg er glad for at hun ikke var alene.
Faren min døde for sju år siden.
Han forsvant utenfor Tahiti. Det tror de, i alle fall.
Jeg vet i alle fall det.
Jeg savner ham.
Jeg savner ham veldig.
Han forlot meg.
Han etterlot meg her.
Hun tenkte på deg da hun...
Hvordan vet du det?
Jeg bare vet det.
Henry, det er Wendell.
Hvis ikke du ringer meg...
Henry, ring meg.
Du har ingen nye beskjeder.
Vær modig!
Helt utrolig at dette er hjemmet vårt.
Her skal barna våre bo.
- Er du lykkelig? - Tåpelig lykkelig.
Hun var en orkan.
Jeg tenkte at vi kunne trenge et ekstra sett med labber på ferden.
- Du ser annerledes ut. - Jeg har barbert meg.
Nei, det er noe annet også.
Jeg innså akkurat at jeg ikke vet hvor vi skal.
Det spiller ingen rolle. Vi kommer fram.
Bon voyage.
Ikke glem å skrive!
Far sa at alle store reiser er fylt av overraskelser.
Vår var ikke noe unntak.
Kom og se.
Vi havner aldri i historiebøkene, -
- men det gjør ikke noe. Det var ikke derfor vi gjorde det.
Det er bare vår fortelling.
De fleste fortellinger er like. Det fins gode og dårlige mennesker.
Noen ender lykkelig, andre ille.
Vår fortelling ble ikke som ventet, men det var den vi fikk.
Noen ting er bedre når de ikke er perfekte.
Folk pleier å avslutte fortellingene sine med "slutt", -
- eller "så levde de lykkelig i alle sine dager". Det er dumt.
Det er få ting som er så enkle.
Akkurat som de fleste fortellinger ikke begynner som man tror, -
- slutter de ikke som man tror heller.
Vi klarte det!
Jeg har lest at 67 % dør når ingen andre ser dem.
Men det sto ikke hvor mange som lever mens noen andre ser dem.
Det er vel ikke sånn de ser det.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com