Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Gratuluji. - Děkuji.
Blahopřeji.
Jehova nemůže za všechny špatné skutky.
Představ si milujícího otce, jehož syn nebo dcera se odstěhuje
a zvolí si špatný život. Je to vina jejich otce?
Děláš si ze mě legraci, chlapečku.
Píše se to v Bibli. Také se tam píše, že Jehova je láska.
Opravdu? To bych si ji asi měla přečíst.
Je to psáno tady, abys to pochopila i ty.
Panečku, je to tak. Děkuju. Teď už vím, o co jde.
Vynikající.
- Skvěle. - Děkuji, Auguste a Saro.
Je hezké slyšet slova Jehovova od tak mladých lidí.
- Mám tě! - Mám tě!
Žádné lechtání! Ne! Přestaňte.
Mohla bys mě aspoň vyslechnout.
Mluvil jsem o tom se staršími.
Chtějí nám pomoct.
PODLE SKUTEČNÉ UDÁLOSTI
Jehovo,
ochraňuj mámu a tátu, Elisabeth a Augusta… a Jonase.
Vím, že mě ochraňuješ. Ve jménu Ježíše Krista, amen.
Saro a Theo, příště probereme úkol z účetnictví.
Vím, že se na vás můžu spolehnout.
Hodně štěstí, zdraví, hodně štěstí, zdraví…
Děkuji.
Ahoj, Saro. Děláš si úkoly?
Ano.
Chci si s tebou promluvit.
Dobře.
Udělal jsem něco strašného.
- Co jsi udělal? - Teď se všechno hroutí.
Co jsi udělal?
Byl jsem strašně slabý. Byl jsem v pokušení.
- Váš otec a já… - Karen…
Nemůžeme se shodnout,
tak si myslím, že byste se měli rozhodnout sami.
- Tohle není správný způsob. - Podle mě je.
Celé je to vina vašeho otce, takže to uděláme takhle.
Musíte si vybrat, kdo z nás s vámi zůstane v domě.
Prosím, odpusť mu. Nemohla bys?
On se kaje.
Dokážeš všechno, k čemu se odhodláš. Sama jsi to říkala.
Ano, ale tohle ne.
Prosím, odejděte.
Odejděte prosím z pokoje.
Koho si vybereme?
- Táta udělal něco moc špatného. - Ano.
Ale horší je, že mu máma neodpustí, přestože se kaje.
Ale co máma?
Měl by tady zůstat táta.
Naše srdce jsou s těmi, kteří jsou ztraceni, pokud nepřijmou Jehovu.
Poslední dny se blíží, proto všechen svůj čas věnujte šíření víry.
Pokaždé, když zazvoníte u dveří, máte šanci zachránit člověka.
I když cesta dlouhá může být,
strach povedlo se porazit.
Blíží se konec všeho,
i pro tebe je stádo Jehovovo.
Následuj Krále, následuj meč jeho.
Dnes mám jen jedno oznámení.
Bratr Andreas Dahl odstupuje z pozice staršího.
Vezmi to, ano?
Nepřinesla jsi tu malou tašku?
Je mi to líto.
Nepochopili jsme, proč mu nemůžeš odpustit, když se kál.
Měla bys jít pomoct dolů a nezapomeň vzít tu tašku.
Mami…
- Uvařím večeři a uložím Augusta. - Dobře, Saro.
- Musím s tebou mluvit. - Nepočká to? Už tak mám zpoždění.
Jehova porazí smrt a v jeho Království
se všichni mrtví znovu setkají se svými milovanými.
Ježíš povede nebeské armády. Zlo bude zničeno při Armagedonu.
Je mi líto vyhnaných.
Mohou se kát.
Pokud trpí, prozřejí, budou se kát a pak se vrátí.
- A koho Ježíš Kristus zničí? - Ty zlé.
Kdo bude v novém světě vzkříšen?
My všichni, i babička a děda. Říkal to táta.
Ulož dnes prosím Augusta. Já půjdu k Thee.
Saro, to je milé překvapení.
Upekla jsi mi sušenky. Jsi hodná. Opravdu ses snažila.
- August už spí? - Elisabeth ho ukládá.
Saro… moc mě mrzí, co se stalo mezi mámou a mnou.
Zklamal jsem ji.
Ale vás nikdy nezklamu.
Víš, jak moc vás mám rád.
Můžu nechat Elisabeth a Augusta na pár hodin samotné?
- Jdeš k Thee? - Pozvala mě na večírek.
Pořádá ho pár lidí ze školy.
Je v jednom klubu, ale můžou tam přijít jen pozvaní.
Je to soukromá akce.
Je to na tobě, Saro. Podle mě to není dobrý nápad.
Nezůstanu tam moc dlouho.
Existují tři typy mladých jehovistů.
První neustále porušují všechna pravidla.
Druzí zkoušejí různé věci, ale moc o tom nemluví.
To jsi ty.
A třetí jsou exoti. Chodí na všechna shromáždění,
popíjejí čaj se svými rodiči a nikdy neudělají nic špatného.
To jsem já.
Už brzo budeš druhý typ.
Není to tak silné.
Ten kluk se slunečními brýlemi je Kenneth.
Píšeme si přes internet.
Ahoj. To je moje kamarádka Sara.
- Ahoj. - Ahoj. Michael.
- Teis. - Ahoj.
- Nic mi není. - Jo, jasně.
Nemůžeš zvracet uvnitř, Saro?
Už můžeme zpátky?
- Ještě nemůžeme jít domů. - Já ji doprovodím.
Může být? Dobře, přinesu její věci.
- Teda, to město je tiché. - Ty se bojíš ticha?
- Panejo, hluboká otázka. - Zapomeň na ni.
Málokdy ho slyším… nebo neslyším. To ticho.
Díky za doprovod.
- Bydlíš tady? - Kousek dál.
Odsud bych měla jít sama. Díky za hezký večer.
Slíbil jsem, že tě doprovodím ke dveřím.
Kurva, to je mazec!
Pojď.
- Počkej na mě u dveří. - Dobře.
Táta je v práci, ale buď potichu. Bratr a sestra už spí.
Na.
Jak víš, že růžová je moje oblíbená?
- Ne! - Nevrť se.
Poslechni si tohle.
Díky.
Nemusí se ti to líbit jen proto, že jsem se na tom podílel.
Ne?
Líbí se mi tohle.
Saro?
- Saro? - Měl bys jít.
- Saro, jsi to ty? - Už jdu, Auguste.
- Ahoj. - Ahoj.
- Rád bych dnes šel se Sarou. - Ano.
Ahoj, broučku.
Začneme u domu nejdál a budeme směřovat sem.
Byla jsem doma do jedné.
Skoro nic jsem nepila a tancovala jsem jen s Theou.
Nebylo to nic divokého.
Ty víš, co je správné…
ale já tě povedu po správné cestě a budeme šířit víru.
- Ahoj. - Teis se po tobě ptá.
Právě teď je tady.
Je v pořádku?
- Odpověz mu. No tak, Saro. - To teda ne.
Hned se na tebe ptal.
Já nechci.
Říká, že jsi sexy.
Ty jsi blbá, Theo!
To jen Thea píše blbosti. Zdraví Sara.
Škoda.
Chceš se sejít? Můžu za tebou přijet.
Bude lepší, když přijedu já za tebou.
Saro!
- Ahoj. - Ahoj.
Máš hlad?
Kávu?
Můžeme se jen tak procházet? Líbí se mi, že mě tu nikdo nezná.
- Co? - Kamarádi myslí, že píšu úkoly.
- Kolik je ti vůbec let? - Proč?
Něco tě dělá starší, ale stejně si myslím, že jsi mladá.
- Ty jsi docela starý, že? - Zrovna mi bylo 23.
Dobře.
A to se taháš s holkama jako my?
- Mně je 17. - Teď ti bylo 17?
- Já narozeniny neslavím. - Proč ne?
- Ahoj, Saro. - Ahoj, Jonasi.
To je můj starší bratr Jonas. To je Teis, můj kamarád.
- Ahoj. - Ahoj.
Poznal jsem tě, i když jsi byla otočená zády.
Vyrostla jsi.
- Máš se dobře? - Jo. Studuju na univerzitě.
Super.
- Co ostatní? Jak se má Elisabeth? - Mají se dobře.
- August taky vyrostl? - Pořád je to malý kluk.
Dám ti svou novou adresu. Přestěhoval jsem se.
Díky.
Měj se.
- Kdy jsi ho viděla naposledy? - Před rokem.
Nevídá ho ani zbytek tvojí rodiny?
Proč ne?
- Do toho ti nic není, ne? - Ne, asi ne.
Nechoval se podle pravidel.
- Četl zakázanou knihu. - Aha. A tobě se ta kniha nelíbila?
Já bych si ji přečetl rád.
Vyloučili ho. Tak proto.
Odkud?
Jsme svědci Jehovovi.
- To kecáš. - Ne, je to pravda.
Jsi jedna z těch, co klepou na dveře a nechtějí vypadnout?
Není to o nic horší než hudba, kterou děláš, ne?
No jo.
- Věříš na ty kraviny se soudným dnem? - Říká se tomu Armagedon.
- Je to přechod do nového světa. - Kde všichni kromě vás umřou.
Takže já umřu?
Umře ona?
Ano, pokud nepřijme Jehovu, jediného pravého Boha.
- Můžu vám nějak pomoct? - A co ona?
Nech toho.
- Umře i tohle děcko? - Odejděte, prosím.
Pokud rodiče nepřijmou pravdu.
I když je to děcko úplně malé a nechápe, že je zatracené?
Omlouvám se, že jdu pozdě. Dělaly jsme s Theou úkoly.
- Mohla jsi zavolat. - Jo, ale nemám mobil, že?
- Normální telefon funguje už věky. - Nerada používám Thein telefon.
Jedla jsi? Ohřeju ti jídlo.
Díky.
- Přeju hezký večer. Pa. - Pa.
- Už zavíráme, ano? - Jo, dobře.
- Ahoj. - Ahoj.
Omlouvám se.
Dobře.
Nebylo fér napadat tvoji víru.
Asi jsem tě na to měla připravit.
Já vím, jaké je hledat smysl. Znám to.
- Jdeš za někým? - Ne.
- Jak jsi věděl, kde mě najdeš? - Thea říkala, že jsi ve škole.
- Chceš vidět mého tátu? - Je to dobrý nápad?
Když nás neuvidí.
Pojď.
- Který z nich je tvůj táta? - Ten recepční.
Pojď!
Musím teď hlídat bratra a sestru. Díky, že jsi přišel.
Rádo se stalo.
Už musím jít.
- Jste tady brzy. - Ahoj, mami.
- Ahoj, zlatíčko. - Ahoj, mami.
- To je doopravdická televize? - Ano.
Má hodně kanálů?
- Táta nám dovolil jen video. - Není to zas tak nebezpečné.
- Ahoj. - Ahoj.
Co tady dělá?
Seděl na schodech. Neměla jsem to srdce poslat ho pryč.
- Tak půjdeme my. - Jsem už na odchodu.
Měj se, mami.
Tátovi to radši neříkejte.
- Ahoj. Vzbudila jsem tě? - Normálně tak dlouho nespím.
Pojď dál.
Celý den jsem pracoval a v noci jsem dělal hudbu.
Kávu?
- To jsou tvoji rodiče? - Jo.
- Jsi jedináček? - Jo.
- To musí být zvláštní. - O tom nic nevím.
My jsme čtyři. Bývalo nás šest, než se Jonas a máma odstěhovali.
Myslel jsem, že se jehovisti nerozvádějí.
Manželství může skončit dvěma způsoby.
- Smrtí, nebo cizoložstvím. - Drsný výběr.
- Takže sex je zakázaný. Co ještě? - To ani nechtěj slyšet.
Ptám se vážně.
Nemůžeš jít do armády, volit,
kouřit ani slavit narozeniny.
Nemůžeš odmlouvat starším. Ale sex je nejhorší.
- Můžeš chodit pařit? - Tanec a pití s mírou ano.
Jak to děláš ty.
Kromě toho musíš chodit na shromáždění,
šířit víru, číst kostelní časopis a chodit na další shromáždění.
- Proč tohle snášíš? - Tak to bylo vždycky.
Každý zná každého. Máme silné rodinné vztahy.
Pokud nečtete zakázané knihy.
Nebylo to jen tím.
- Jonas odporoval starším. - Co je na tom špatného?
Když myslíš.
A proto s ním nesmíš mluvit?
- Ani když ho potkáš na ulici? - Ne, musíš dělat, že tam není.
- Proč? - Protože Jehova vidí všechno.
- Onehdy jsi s Jonasem mluvila. - Jen proto, že jsi tam byl ty.
- To je hrozně divné. - Co?
Že věříš v Boha.
Nevěřit v nic je divnější.
- Na zdraví. - Neříkáme ani „na zdraví“.
Díky.
Takže i kdyby ti doktor řekl, že tě zachrání jen transfuze, odmítneš?
- I když můžeš umřít? - Ano, pokud je moje víra silná.
- Ale proč? - Jehova říká, že nesmíme brát krev.
Nemělo by to být na tobě?
Je to na mně.
- Myslíš si, že jsem divná? - To určitě jsi.
Ale líbí se mi to.
Ale ne, poslední vlak jede za pět minut!
Kurva, trávím až moc času u počítače.
Nic hrozného se nestane, když u mě přespíš.
Právě že stane.
- Počkám na první ranní vlak. - Nenechám tě tu samotnou.
Můžeš spát na posteli, já budu spát na zemi. Pojď.
Mám tě odnést?
Podlaha je fakt tvrdá.
Jo, není to fér.
To jsi moc dlouho nevydržel.
Můžu ležet vedle holky a vůbec nic nedělat. Jasné?
Dobře.
Co kdybychom dělali jenom něco?
Dobré ráno.
Musím se dostat domů, než přijde táta.
Doprovodím tě na vlak.
- Mono! - To je moje postel.
- Nemůžeš sem tak vpadnout. - Je to sakra můj byt!
Saro!
Mona je moje bývalka, jasné? Bývalka. Je to její byt.
Před dvěma měsíci šla k jinému. Sem chodí, když se pohádají.
- Nezatahuj mě do svých problémů. - Problémů? To ona mě podvedla.
Jsi strašně divná. Co bys chtěla, no?
Myslíš, že bych tě celou noc líbal, kdybych do tebe nebyl blázen?
Chceš být se mnou? Myslím to vážně.
Je to ano?
Půjč mi svůj mobil.
Theo, musíš mi pomoct.
Včera mi ujel poslední vlak. Můžu říct, že jsem spala u tebe?
Ne, k ničemu nedošlo.
Směju se jenom proto, že zníš tak vážně.
Dobře, ahoj.
Zpívej a raduj se, Jehovu chval.
Pokoj věčný v ráji čeká tě dál.
Šiř víru světem, že veliký je Král náš,
pak radost věčnou přinese ti mecenáš.
- Ahoj, mami. Jak se máš? - Moc mi chybíte. Vypadáš šťastně.
- To jsem. - Dobře.
Saro, chci si s tebou promluvit. Saro.
- Slyšela jsi mě. - Musí to být hned?
- Bohužel ano. - Musím dělat úkoly.
Ty tvoje údajné úkoly budou muset počkat.
Polož prosím ten kartáč a sedni si.
- Nechceš mi něco říct? - Ne, co?
- Vím, že máš kluka. - To není pravda. Nemám.
Opravdu? A za kým teda jezdíš?
- Za Theou. Zeptej se jí… - Už se stalo.
Není to, jak si myslíš.
Chtěl bych, abys mi řekla pravdu. Pojď a posaď se.
Vídám se s klukem a přespala jsem u něj, protože mi ujel vlak.
Prosím, nebuď smutný.
Saro, na tohle sama nestačíš. Potřebuješ pomoc.
Vůbec o nic nejde. Nic se nestalo.
Bojím se, že se odvracíš od Jehovy. Musíme svolat starší.
Já ho mám moc ráda.
Ale spala jsi u něj.
Chceš opustit Jehovu?
Vím, že to není snadné, a ve tvém věku je pokušení všude.
Máme tě moc rádi. Chceme pro tebe jen to nejlepší.
Pojď, svoláme teď starší. Nemyslíš, že je to nejlepší?
Zdravím.
Znám ho pár týdnů.
Ve středu jsem…
- u něj zůstala přes noc. - Za to bychom tě mohli vyloučit.
Ujel mi vlak, to je celé. Kam jinam jsem měla jít?
Nespali jsme ve stejné posteli. Já jsem spala na zemi.
Bůh tě vidí, Saro.
Musíš se vyhnout věcem, které Bůh nenávidí. Lži a tělesné nemravnosti.
Provinila jsem se před Bohem.
Řekni nám, co se stalo.
Byla jsem v posteli a on chtěl spát na zemi.
Chtěla jsem, aby si lehl vedle mě.
Líbal tě?
Ano. Líbali jsme se.
Měli jste sex?
- Ne, zůstali jsme oblečení. - Co ještě se stalo?
- Objímali jsme se. - Dotýkal se tvých prsou?
Dotýkal se tě ještě někde?
Dál už to nezašlo. Prosím, věřte mi.
My ti věříme, Saro.
K žádnému veřejnému pokárání ani vyloučení nedojde.
Věříme, že se kaješ. Ale napíšeš mu dopis a rozejdeš se s ním.
Udělej to hned, abys zase nezačala pochybovat.
Ale já ho mám ráda. Chci být s ním.
Nemusí to být… tělesné.
Chci mu být nablízku.
Vím, že chceš být s Bohem. Víš, co musíš udělat na oplátku.
Nemůžete mi pomoct? Prosím.
Musíš věřit v Jehovu.
Jenom vírou v Jehovu se vyhneš Satanovu soudu.
Nemohla bych ho nějak dál vídat?
Jen jako kamaráda.
Spala jsi u něj. Není tak víc než jen kamarád?
Půjdu domů pěšky.
Ježíš nenáviděl zkaženost a chamtivost.
Ale stal se tím necitlivým? Vůbec ne.
Ježíš promlouval k ostatním.
Přirovnával se ke kvočně, která pod svá křídla shání kuřátka.
- Co Ježíš nenáviděl? - Zkaženost a chamtivost. Že?
Ano. Ke kterému zvířeti se přirovnával?
Ke kvočně.
- Ahoj, Saro. - Ahoj.
- Udělala jsem to pro tvoje dobro. - Já vím.
- O takové věci jsem nemohla lhát. - Nezlobím se na tebe.
Udělala jsi dobře.
- Ještě si s někým píšeš po internetu? - Ne.
Už tam vůbec nechodím. Úplně se to vymklo.
Někdy, abychom ctili Jehovu,
se musíme vzdát toho, co máme rádi.
Musíme potlačit vlastní potřeby.
- Zatím. - Tak zítra.
Rozumím ti. Je mi to líto.
To nic, mami. Díky víře v Boha se z toho dostanu.
Kdybys udělala to samé, naše rodina by vypadala jinak.
Radši ses na to vykašlala.
Mockrát děkuju. Za ty knížky a hlavně za to povídání.
- Nemáte zač. - Nashle.
Výborně. Lidé ti naslouchají, protože mluvíš od srdce.
- Občas jsi fakt zvláštní. - Co tím myslíš?
Staromódní.
- „Mluvit od srdce!“ - Víš, jak moc tě mám rád.
Tati… přemýšlela jsem, že bych odešla ze školy.
Dobře.
Chci být věrozvěstka. Cítím se nejlíp, když šířím víru.
Nebude tedy nejlepší, když se budu soustředit jenom na to?
- To je senzační, Saro! - Myslíš, že je to dobrý nápad?
Ano, samozřejmě. Jsem na tebe nesmírně pyšný.
Ahoj. Za jedno odpoledne jsme rozdali 21 časopisů a sedm knížek.
Sara na to má nadání.
Ahoj, tati.
Už je nám dnes líp?
- Někdo ti volal, Saro. - Když jsem byla v obchodě?
Jmenoval se Teis a říkal, že s tebou musí mluvit.
Musím si s ním promluvit, tati. Není fér poslat mu jenom dopis.
- Musím s ním mluvit. - Ne, nech ho být.
Zaslouží si pořádné vysvětlení. Nějaký dopis prostě nestačí.
- Jenom tě to ještě víc zmate. - A co? Jak myslíš, že se cítí on?
On už někdy volal?
Volal mi, a vy jste mi to neřekli?
Volal? Odpovězte mi! Kolikrát mi volal?
Když se s ním spojíš, ničemu to nepomůže. Bude v pořádku, věř mi.
Chci se jen slušně rozloučit!
Je to na tobě, ale podle mě je to špatný nápad.
Moc rád tě vidím.
Jsem rád, že jsi přijela.
- Prší. Pojďme ke mně. - Ne, pojďme se projít.
- Nedělej to ještě těžší. - Nemůžu tě ani obejmout?
- Jdu se rozloučit. - S tím se nesmířím.
Musíš.
Taková byla dohoda.
No tak ji porušuju.
- Přežiješ to, usmiř se s Monou… - S takovými kecy za mnou nechoď!
Prober se, Teisi! Jsem jehovistka, a ty ne.
- Neklapalo by to. - Proč ne?
- Bude ti líp s Monou. - Dej pokoj s Monou.
- Jsi tu, protože mě máš ráda. - Jdu se rozloučit.
Nenech po sobě šlapat a nerozcházej se se mnou,
abys mohla rozdávat letáky a říkat lidem, že mrtvým jim bude líp.
- Zatraceně, Saro! - Ty to nechápeš.
- Ty v Boha nevěříš. - Strašně tebou manipulují.
Pravda je na jejich straně. Vím to, protože věřím v Jehovu.
- Ty nevěříš v nic. - Věřím v nás.
Ahoj, Saro. Slyšela jsem, že odcházíš ze školy. Proč?
Chci šířit víru. Víš, v našem hnutí.
Jako misionářka? Doopravdy?
Musí být fakt super v něco tak silně věřit.
- Hodně štěstí, Saro. - Díky.
- Máte chviličku? - Ne, díky.
- Vezmete si časopis? - Ne, díky.
Jdeš?
Jehovo, děkujeme ti, žes požehnal tomuto shromáždění
a povzbudils a poučils naši kongregaci svým slovem.
Vítej. Je hezké vidět novou tvář.
- Teisi, co tady děláš? - Chci slyšet slovo Jehovovo.
- Tati, to je Teis. - Evidentně.
Vítej. Zajímá tě naše víra?
Pořád myslím na to, co mi řekla Sara, a chci se dozvědět víc.
- Doporučím ti kongregaci. - Chci slyšet to, co Sara.
To ona mě sem přivedla. Tvrdila, že jste silně věřící.
Teisi, chci si s Johnem promluvit o samotě. Počkej na mě venku.
Když je tady, aby se učil o naší víře, můžu ho vídat?
- Myslí to upřímně? - Do náboženství je opravdu zapálený.
Pokud hledá odpovědi, měli bychom ho přijmout.
Pokud nedojde k intimnostem, je na tobě, jestli ho budeš vídat.
- Díky, Johne. - Děkování asi není na místě.
Znám tě odmalička a moc mi na tobě záleží.
Doufám, že jsi silná.
- Co máš za lubem? - Nemůžeš se mě zbavit.
Jehovo, ochraňuj mámu a tátu, Elisabeth, Augusta… a Jonase.
Děkuju za tvou pomoc. Ve jménu Ježíše Krista, amen.
Nejdůležitější věc je očistit svoje myšlenky,
protože víš, že při tobě stojí mocný přítel.
Který je stále s tebou… Díky, Elisabeth.
Když jsi mimo jeho dosah, musíš všemu čelit sám.
Jsi v emocionálním chaosu a nevíš, co je dobré a zlé,
takže na ničem nezáleží. Je to těžké. Zvlášť pro mladého člověka.
Když však kráčíš s Jehovou, je ti směr jasný.
- Vaši rodiče byli taky jehovisti, že? - Jak to víš?
- Protože mi to řekla Sara. - Záleží na tom?
Četl jste i knihy o náboženství od nejehovistů?
Ne, přesně o to jde.
Prostě mě jen zajímá, odkud se bere tak silná víra.
Podstatou je nepošpinit něčí jistotu. Rozumíš?
Ano.
Co je největší skvrnou, pokud jde o čistotu Boha?
Spousta věcí.
Chamtivost.
- Materialismus. - Ano.
Sobeckost. Egoismus, asi.
Cizoložství. Mimomanželský sex, asi.
- Kávu? - Ano, prosím.
Nashle, Teisi.
Táty si nevšímej. Snaží se, abychom všechno dělali, jak se má.
- Mohla jsi mi pomoct. - Já vím.
Je to tvůj táta. Řekni něco.
Já s ním souhlasím. Taky se bojím, že udělám, co nemám.
Ty a já děláme správnou věc.
- Strašně moc tě chci políbit. - Já tebe taky.
Tady Tom minulé léto odešel z práce.
Celý rok kázal slovo Jehovovo v Číně.
VYZNÁVEJ BOHA
Teď bych rád představil Saru, dívku z mé kongregace.
Ahoj. Jmenuju se Sara.
Rozhodla jsem se odejít ze školy a šířit víru.
Přesně takové mladé lidi potřebujeme. Děkuji, Saro.
Spousta svědků Jehovových bojuje za slovo Jehovovo.
Díky tomu se držíme i v dobách,
kdy se světští lidé uchylují k extrémům a ti u moci lžou.
- Co si o tom myslíš? - Úplně mě to ohromilo.
Nechte je přijít mezi nás, ať jsou mezi vykoupenými,
ať nás následují do nového světa.
Teď si zazpíváme číslo 37.
UVIDÍME SE V RÁJI
Rád tě zase vidím. Doufám, že jsi poznal přátelské lidi.
Je to hodně zajímavé.
Kruci, to ale kouše!
- Vypadal jsem dobře, nebo jak blb? - Jako blb.
- Kde ses naučila tak prát? - Mám staršího bratra.
Já už se nechci prát.
Ne?
Teď?
Víš to jistě?
- Ahoj, drahoušku. - Vítejte.
- Díky, že jsi nás pozval. - Zdravím.
- Ty musíš být Sara. - Ahoj, Vagn.
- Pro tebe. - Děkuji.
- Vítejte. - Díky.
Letní sídlo je investice. Skoro nemáme čas tam jezdit.
Mí rodiče jsou zbohatlí hipíci, mají prachy a soucit.
A Teis byl vychovaný mluvit otevřeně, jak je vidět.
- Vypadá to lákavě. - To dělala Sara.
- Teis mi vyprávěl o tvojí víře. - Jette a Vagn jsou ateisti.
- Proč jim říkáš jménem? - To je taková jeho rebelie.
A co je na tom špatného?
- Trápí nás, že jsi v sektě. - To už jsme probírali, Jette.
Proč tomu říkáte sekta?
Je to skupina nevzdělaných lidí, kteří věří, že přichází konec světa.
Nemyslíme si, že ke spokojenosti je nutné vzdělání.
Na zdraví.
Pokud se lidé nebudou vzdělávat, jak se zaopatří?
Nevěříme ani v materialismus.
Chceme jen přiblížit lidi Bohu. To je jediná cesta k pravdě.
Myslíš, že existuje jen jedna pravda?
Konec světa jste ohlašovali už mnohokrát.
- Jette… - Já tomu říkám vymývání mozku.
Když dětem říkáš jednu lež stále dokola.
- Ty si to myslíš taky, Vagne. - Mohla bys toho nechat? Přestaň.
- Jette si nevšímej. - Její vztek mě zaskočil.
Je taková na všechny tvoje holky?
- Má jenom starost. - Díky, že ses mě zastal.
Nelíbí se mi, jak to podala, ale má pravdu.
Sama určitě víš, že má pravdu.
Vždyť ses k nám přidal.
- Myslela jsem, že mi chceš pomoct. - Vím, co je pro tebe v sázce.
Ale já prostě nemůžu. Já v to nevěřím.
Ale spali jsme spolu.
Spali jsme spolu, protože jsme chtěli.
Zůstaň.
Neodcházej.
- Saro? - Ahoj.
To je ale překvapení. Pojď dál.
Tak tohle je můj domov.
Dala by sis čaj?
Ještě pořád sladíš?
Jsi v pořádku?
Co chceš? Máš nějaký průšvih?
Mrzí mě, že jsem tě odstřihla. Musel jsi být hrozně osamělý.
Ne, bylo to naprosto senzační.
Souhlasila jsem s tvým vyloučením. Myslela jsem, že je to tvoje chyba.
- Neznala jsem tvůj pohled. - To nevadí. Dělala jsi to, co ostatní.
Udělám ten čaj.
Promiň. Strašně rád tě vidím.
A já tebe.
- Dobře, tak co se děje? - Jsem zamilovaná do bezvěrce.
Nějak to vymyslíme.
John říká, že všichni, kdo byli na shromáždění, jsou na tebe pyšní.
Přestěhuju se k mámě.
Co jsme udělali?
Nic. Myslím, že by neměla být sama.
Kdy ses rozhodla?
Přemýšlím o tom už dlouho. Bylo pro ni těžké odstěhovat se.
- Vybrala sis, že budeš bydlet s tátou. - Nemůžu změnit názor?
Máma a táta chtějí, abychom byli pohromadě.
- Já vás neopustím. - Nemůžeš ji navštěvovat častěji?
Ne že bys tam byla každý den.
Vypadá smutně. Chci ji rozveselit.
- Víc v tom není, Saro? - Neslíbila jsem, že budu jen tady.
Já jsem se nerozvedla.
Tak ahoj.
Jsem ráda, že jsi přišla.
- Mrzí mě, že jsem byla zlá. - No, jsem tvoje matka.
Řekla jsem, že se k tobě stěhuju.
Dobře. Můžeš být v ložnici, já budu spát na gauči a…
Mami.
Řekla jsem to, aby nezjistili, že bydlím s Teisem.
Dobře.
Dobře?
- Díky, mami. - Balancuješ na hraně.
Já vím.
Ale neřekneš to?
I jiní dělali podobné věci, a nepřišlo se na to.
Takže už nechceš být věrozvěstka?
Nevím, jak to říct tátovi.
Přemýšlel jsem o tom, že bych nám najal dům.
Opravdu?
- A neřekl jsi mi o tom? - Chtěl jsem tě překvapit.
Mí rodiče nám chtějí pomoct a tady zůstat nemůžem.
Bojím se.
Není to horší než bydlet tady.
Bude to super.
Žádní sousedi na druhé straně zdi. Jenom ty a já.
- Budeme mít o pokoj víc a zahradu. - Mám být tvoje panička?
Jsem do tebe blázen.
Opatrně. Dávej pozor.
Tak jo, připravená?
- Dobře… - Paráda, co?
- Můžeme si ho pronajmout? - Není tak drahý.
- Co se ti nelíbí na ložnici? - Budu spát tady.
Kdyby se někdo ptal, spím tady. Bude to moje slovo proti jejich.
Bez důkazu nic nezmůžou. Takhle to už dělali jiní.
Fakt si myslíš, že k nám přijdou?
- Moje peřina zůstane tady. - Dobře.
- Kde spíš ty? - Ukážu ti.
- Ahoj. - Mám nachystat další talíř?
Ahoj, Saro. Jsem ráda, že jsi doma. Večeře bude brzy hotová.
- Zabydlela ses u mámy hezky? - Jo. Co s tebou je?
- Kde máš oblečení? - V pračce.
- Všechno? - Jo.
- Kde spíš? - Sara se nabídla, že bude spát na gauči.
Ty tady nebydlíš. Nemáš tady ani kartáček na zuby.
Nechodíš už na žádná shromáždění ani kázání.
- Nepleť se do toho. - Už nechodíš ani domů.
August je zničený. A táta taky.
- Sara potřebuje malý oddech. - Od nás?
Byla jsem na tebe milá, abys viděla, že na naší rodině záleží.
Musíš Teise nechat, nebo dopadneš jako Jonas.
Elisabeth…
- Já se Teise nevzdám. - Miluješ ho víc než nás?
Ne. To nebudu nikdy.
Nejsem to já, kdo říká, že nemůžu být s ním a zároveň s vámi.
- Elisabeth… - Lhala jsi nám. A ty taky, mami.
Elisabeth, promluvme si o tom u večeře. Nechoď.
Elisabeth chce být věrozvěstka. Slíbila to tátovi.
To má určitě radost.
Tohle jsem ti předtím neřekla.
Nemohla jsem Andreasovi odpustit, protože jsem pochybovala o naší víře.
Byla jsem si tak jistá, že si vyberete mě. Nevěrný byl on.
Doufala jsem, že kdybys byla se mnou, mohla bys být jako jiní mladí.
- Je mi to líto. Je to moje chyba. - Ne.
Jo. Byla jsem na tebe naštvaná.
Měla jsem ti to říct,
ale bála jsem se, že mě vyloučí.
A teď musím předstírat, abych nepřišla o Elisabeth, Augusta a tebe.
Aspoň můžu tajně vídat Jonase.
- Díky. - Vypadá to skvěle.
- A voní to pěkně. - Pusťte se do toho.
Co teď budeš dělat? Najdeš si práci, nebo se vrátíš do školy?
- Nevím jistě. - Něco dělat musíš.
Nač ten spěch?
Ahoj, Teisi.
- Je tady Sara? - Ne, bydlí u své matky.
- Můžeme jít dál? - Teď se to moc nehodí.
Pošli ji prosím sem. Víme, že je tady.
- Vy nás špehujete? - Dojdi pro ni. Pro její dobro.
- Prosím, jdi pro ni. - Odejděte, prosím.
- A mám toho dost! - Já to vyřídím.
Tady jsi, Saro. My víme, že žijete jako sezdaný pár.
Ne, já tady nespím.
Nikomu neubližujeme. Chceme mít svůj klid.
Víš přece, že smilníci poskvrňují Jehovovu čistotu.
Pokud dáš přednost chtíči, volíš si osamělost duše.
Pokud dáš přednost touze před Jehovou, volíš si věčnou smrt.
- Nechte ji na pokoji. - Raději se vraťte dovnitř.
Dobře.
Saro, pro svoje vlastní dobro zvaž, co můžeš ztratit.
Měli byste jít. Určitě musíte navštívit ještě hodně lidí.
Sbohem, Saro. Děkujeme za tohle povídání.
Ahoj, Saro.
- Nebyla jsi v obchodě? - Nemám žádné peníze.
- Nechal jsem ti je na lince. - Nevěděla jsem, že jsou pro mě.
Tak já objednám pizzu.
Jsem ráda, že jsi doma.
Ahoj, Saro.
- Ahoj, tati. Jsem ráda, že ses stavil. - To nic.
Moc ráda tě vidím. Zůstaneš na večeři?
- Je to tady hezké. - Chceme mít zeleninový záhonek.
Teis toho moc nestihne, když jsem u mámy.
Tohle je švestka.
Tohle je líska.
Tohle je jabloň. Ale nevím, jaký druh.
Ingrid Marie. Poznáš to podle listů.
- Opravdu? - Jo.
Je to starý dům, takže…
- Dobrý den. Vítejte. - Gratuluju k tomu domu.
Díky.
Provedu tě tady. Tohle je Teisova ložnice.
A tohle je kuchyně.
Když nestihnu poslední vlak, spím tady dole.
Uvařil jsem kávu. Dojdu pro pizzu.
Saro…
- Už tě nemůžu vídat. - Jak to myslíš?
Jistěže můžeš. Proč bys nemohl?
- Žiješ tady se svým přítelem. - Moje adresa je u mámy.
- Ano, ale žiješ tady. - Copak mě neslyšíš?
Moje adresa je u mámy.
Žiješ tady se svým přítelem, a to znamená, že spolu máte sex.
Ne. Nespím s ním. Když tady zůstávám na noc, spím dole.
Viděl jsi mou peřinu. Moje adresa je u mámy.
To je všechno, co potřebuješ. Chápeš to, tati?
Bůh vidí všechno.
Tak uvidí, že si zvolíš věřit mi, protože mě máš rád.
Pravda je Jehova, ne city jednotlivce.
- Takže mě chceš přestat vídat? - Ne, tak to chceš ty, Saro.
Je to tvoje rozhodnutí, jen tvoje. Jehova vidí, jak se rozhoduješ.
Neschovávej se za Jehovu. Je to tvoje rozhodnutí.
Saro, když bydlíš tady se svým přítelem a spíš s ním,
nemůžeš se vídat se svou rodinou.
To přece víš.
Musíš jít se mnou za staršími a kát se.
Copak to nechápeš?
Ne. Už ne.
Takže tohle je sbohem?
- Ano, asi ano. - Tak sbohem.
Sbohem, Saro.
- Nezůstanete na večeři? - Ne, mám spoustu práce.
August je zrovna ve věku, kdy si všechno bere moc k srdci,
takže musím být všude najednou. Sbohem.
Půjdeš nahoru?
Dnes mám dvě oznámení. Sara Dahlová už není jehovistka.
A bratr Andreas Dahl byl jmenován starším.
Jehovo, děkujeme, žes požehnal tomuto shromáždění.
Ve jménu Ježíše Krista, amen.
Amen.
Sbohem a děkuji.
- To jsi ty, tati? - Ne, to jsem já.
To nic. Chci si s vámi jen promluvit.
- Chybíte mi. - Pojď se mnou.
Ne!
- Běž pryč, nebo půjdu pro tátu. - Chci s tebou mluvit.
Půjdu pro tátu.
Mluv se mnou. Copak si nemůžeme promluvit?
Víš, že nemůžeme.
Bylo špatné, že mě vyloučili. Já starším neodporovala.
Chtěla jsem mít jen klid, abyste se mnou s Augustem mohli mluvit.
Stýská se mi.
Na to jsi měla myslet předtím.
Auguste…
Auguste, vylez ven.
Vím, že ti táta řekl, abys se mnou nemluvil.
Ale táta taky neví, že hraješ hry na počítači.
Ahoj.
Nechci být odtržená od tebe a Elisabeth. Mám vás ráda.
Doufala jsem, že mě starší nevyloučí. Teď už musím jít.
Táta říká, že musíš trpět, aby ses poučila.
- Ale já trpím taky. - Já vím, a je mi to moc líto.
Musíš se kát, jinak umřeš při Armagedonu, a to já nechci.
Auguste.
To se nestane. Oni nám lhali. Žádný Soudný den neexistuje.
Věř mi. Oni nám lžou.
Auguste.
- Auguste… - Ano, tati?
Tady jsi.
Ahoj, Theo.
Theo, to jsem já!
Kde jsi byla? Hledal jsem tě úplně všude.
- Sbalila jsem si věci. - Proč?
- Nemůžu tu s tebou zůstat. - Proč ne?
Je to moc nevyrovnané.
Všechno, o co jsem přišla, jsem se snažila nahradit tebou.
Moc mi na tobě záleží.
Prostě to nefunguje.
Určitě víš, že je to pravda.
Nechci, abys odešla.
- Co se děje? - Ani nevím, kde začít.
Taky ti musím něco říct. Něco, o čem uvažuju.
Radši začni ty. Jsi rozrušenější.
Taky mě vyloučili.
Já to věděl.
Co jsi mi chtěl říct?
Moment.
Ahoj, mami.
Jo, je tady. Chceš s ní mluvit?
Dobře.
Jo…
Dobře.
Řeknu jí to.
- Pa, mami. - Co se stalo?
Jde o tvou kamarádku Theu. Volal její táta.
Thea měla nehodu.
Snažili se ji zachránit, ale umřela během operace.
„Neboť On musí kralovat, dokud mu nepřátelé nebudou ležet u nohou.
Posledním nepřítelem, který bude zničen, je smrt.“
Thea byla plná života a měla úžasnou osobnost.
Ale především byla silná.
Tak silná, že na samém konci dala přednost víře v Jehovu
před vlastní tělesnou záchranou.
Thea zůstala věrná svému rozhodnutí odmítnout krevní transfuzi,
přestože je lidské v rozhodující chvíli pochybovat.
Než Thea zemřela,
kongregace plně podporovala její těžkou volbu.
Zůstali jsme po jejím boku. Buďme šťastní za Theu.
Proč zachraňovat život tady a teď, když o ten věčný přijdete?
Děkuji.
Sedni si.
Já už nemůžu dál.
Nemůžu vystát, že jsem odříznutý. Je to moc těžké.
Chci se kát. Pokud to uděláš i ty, všichni můžeme být zase spolu.
Promiň, Jonasi.
Ale já nemůžu.
Saro, bylo od tebe neskutečně sobecké sem přijít.
Copak nevíš, jak moc to bolí Elisabeth, Augusta i mě?
Máš mě rád?
Jak se vůbec můžeš ptát? Samozřejmě že mám.
Máš raději Boha než mě?
- Ano. - Proč?
Stvořil mě. Je to můj nebeský Otec a dá mi věčný život.
Víš co, tati?
Tohle je velmi sobecké od tebe.
Mohla by ses vrátit.
Kaj se a vrať se k nám, ať zase můžeme být rodina.
Sbohem, tati.
Jehovo.
Mluvíme spolu naposledy…
protože já už v tebe nevěřím.
SARA SE UŽ SE SVÝM OTCEM A MLADŠÍMI SOUROZENCI NEVÍDÁ
ŽIJE V KODANI, STUDUJE A CHCE SE STÁT UČITELKOU
PODLE TABITINA PŘÍBĚHU