Gebærd dig ikke som hykleren
der tror, han skjuler sit bedrag
mens han højlydt citerer Koranen
Hafez, iransk digter det 14. århundrede
Siden den forbandede shah blev væltet, -
- er der sket store omvæltninger og forbedringer i Iran.
KUPAYEH, IRAN
Stands her.
Tak for turen.
Kan du hjælpe mig?
Det er køleren. Den er overophedet.
De ujævne veje tager hårdt på dem.
Jeg ser på den i morgen.
Det er altså meget vigtigt, at jeg når grænsen inden aften.
- Jeg vil godt betale ekstra. - Jeg arbejder slet ikke i dag.
Hvorfor ikke?
Jeg er træt.
Kom igen senere. Jeg skal se, hvad jeg kan gøre.
- Jeg skal bare kunne nå til grænsen. - Til grænsen, det er forstået.
Jeg ordner det, hvis jeg kan.
Er der en café i byen?
- Ja, deroppe. - Tak.
- Taler du engelsk? - Engelsk?
Jeg må tale hurtigt. Der er ting i denne by, du ikke ved besked om.
De må ikke slippe godt fra det, de djævle.
Bare ignorer hende. Hun er en gammel tosse.
- Og dine forfædre ligeså! - Taler du nu med fremmede mænd?
Skrub af med dig. Forsvind.
Som byens borgmester er det mig en glæde at byde dig velkommen.
Mullah Sheik Hassan og jeg deler gerne vores morgenmad med dig.
Som byens øverste leder tager jeg imod alle besøgende.
Mange tak, men jeg er her kun for at få min bil repareret.
Og jeg har travlt med mit arbejde.
Hvilken slags arbejde er det, om jeg må spørge?
- Bare noget papirarbejde. - Nå, papirarbejde?
Du er måske revisor?
Journalist.
Din accent, hvor stammer den fra?
Jeg er på vej tilbage til Frankrig. Det er der, jeg bor.
Vor ayatollah, den velsignede imam Khomeini, opholdt sig i Frankrig, -
- og der behandlede man ham godt.
Du må da have noget at spise.
Det er meget venligt af jer, men jeg må takke nej.
Hvad med en kop te?
Måske en anden gang.
Var der nogen, der så dig?
Hvad nu? Der sker ikke noget. Jeg elsker jer, piger.
Kom. Se, han er vores gæst.
Jeg laver te til ham, mens I leger.
Kom så, I kære små.
I skal ikke være bange. Jeg er her.
- Tilgiv dem. De har lidt meget. - Er de dine?
De er døtre af min niece, Soraya.
Mit navn er Zahra.
Zahra.
Er du en tosse?
Det er der nogle, der mener.
Så kom det her i baren.
Og så inviterer du en fremmed indenfor i dit hjem.
Jeg er på nippet til at give dem ret.
Sid ned.
Nu serverer jeg te, og så kan du afgøre, hvem der er tosset.
Mig eller dem.
Cigaret?
Ayatollaherne har ellers forbudt -
- kvinder at ryge.
I dag er jeg gammel.
100 år ældre end i går.
Men jeg forstår at skelne mellem rigtigt og forkert.
Det, der skete her i går, var forkert.
I går?
Djævelen selv besøgte vores by.
Og Allah den Barmhjertige ved det.
Om Gud vil det, vil du også få vished derfor.
Tænd for din maskine.
Kvinders stemme har ingen vægt her.
Jeg ønsker, at du skal tage min stemme med herfra.
Hvorfor skal jeg lytte til dig? Som du selv siger, -
- har kvinders stemme ingen vægt i dette land.
Hør min historie. Så vil du vide, hvorfor du skal lytte til mig.
Der findes mænd i denne by, der er som vilde hunde.
Deres jagt begyndte for kort tid siden med Sorayas ægtemand, -
- Ali.
Soraya skal nok gå med til det.
Men kvinder kan være stædige. Det må du vide om din hustru.
- Du må overtale hende. - Om Gud vil det.
- Nej. Hun har ikke noget valg. - Om Gud vil det.
"Om Gud vil det" mig et vist sted. Du er ikke mere mullah, end jeg er.
Hassan...
Jeg har beviser for din fortid fra fængslets arkiver.
I, som har begået forbrydelser under shahens styre, er nu fri.
Men forbrydelser vil for fremtiden ikke blive tolereret.
- Er det en trussel? - Bare en påmindelse.
Jeg kender sandheden om dig.
Vi to er helt enige.
Men om Soraya også er det, er jeg ikke sikker på.
Så bliv sikker. Overtal hende.
Se, hvem der kommer der. Den åh så hellige mullah.
Fred være med jer.
Soraya?
- Hvordan står det til? - Ali er ikke hjemme.
Det er dig, jeg gerne vil tale med.
I har nogle bedårende døtre.
Soraya, Ali har klaget sin nød over dig.
Han siger, at du ikke taler til ham, at du forsømmer ham, -
- at du afviser ham.
Han er dog din ægtemand.
Han har retten på sin side, ved du nok. Fuldt og helt.
Du har ikke ret til at nægte ham noget.
Ali, som jeg har været gift med i 20 år, -
- har vendt vores sønner imod mig.
Han har mødt en kvinde, som han ønsker at ægte, -
- men han kan ikke brødføde to hustruer.
Han vil tilstå dig huset, møblerne og jeres døtre-
samt en lille jordlod, du kan dyrke. Men ikke en rial mere.
Den stenede mark kan mine døtre og jeg ikke leve af.
Hans tilbud er rundhåndet.
Der er også en anden ting.
Det har ikke noget med Ali at gøre.
Jeg er villig til at brødføde dig og dine døtre.
Af ædle bevæggrunde, forstås.
Så vil jeg komme på visit af og til, -
- så vi kan lære hinanden bedre at kende.
Som tiden går, vil du lære, at begrebet sigheh, -
- en midlertidig kone, -
- er fuldt ud billiget af islam.
- Forsvind! - Det her er en privat samtale.
Du har værsgo at forlade dette hus, -
- mullah Hassan, sheik Hassan, eller hvad pokker du er.
Ellers skal jeg få hele byen i oprør. Du skulle skamme dig.
Du skænder den hellige bog, du så inderligt forkynder.
Zahra, du misforstår. Jeg har den største respekt for Soraya.
Jeg kommer med de reneste hensigter.
Du kommer af rent begær, gør du. En sigheh. En hellig skøge?
Hvor vover du. Må Guds vrede hagle ned over dig.
Må bedemanden bære dig og dine væk gennem tre generationer!
I hekse.
Din edder vil vende tilbage og forgifte dig. Det gælder også dig.
I kan vente jer.
I kan begge to vente jer.
Hvad foregår der i dit ægteskab? Går Ali stadig til prostituerede?
Hvem er den anden kvinde?
Går du i seng med ham?
Giver du ham, hvad du skylder ham? Rygtet siger, at du ikke gør.
Svar mig.
Han tager selv, hvad jeg skylder ham.
Jeg har ikke mere at give.
Skilsmissen. Tilstå ham den.
Og blive Hassans sigheh, for at mine børn ikke skal sulte?
Nej, det kan jeg ikke.
Hvem er hende den anden?
Mehri.
Hun hedder Mehri.
Hun er 14 år.
Og hendes øjne stråler.
Hendes far er en rig læge. Han er dømt til hængning.
Ali har lovet at hjælpe ham.
- Til gengæld for datterens hånd? - Det er allerede aftalt.
DØDSDØMT
- Hvor ved du det fra? - Han fortalte det til vores sønner.
Som om det var noget, de skulle beundre ham for.
Det er aftalt spil mellem Ali og mullahen. Vi må være på vagt.
Du har bragt skam over mig, kvinde. I mit eget hjem.
Over for en skriftlærd. Jeg er til grin. Latterliggjort.
Hvor vover du?!
Få hende til at holde mund.
Mullah Hassan var her i dag med et skilsmissetilbud til jeres mor.
Og det afslog hun.
En kvinde, som end ikke kan sætte kød på bordet.
Du giver mig jo ingen penge.
Mehri sætter altid kød på bordet. Og mere til.
- Hun forstår at være husmor. - Du skal ikke tale om hende.
Vi kunne flytte ind til storbyen. I kunne blive revolutionsgardister.
Hold nu op med den snak.
- Far, må vi flytte med dig? - Ja. Der er intet at blive her for.
Den kvinde ønsker ikke at gøre sin mand og sine sønner tilfredse.
Hvorfor lader du os ikke tage med?
Kun drengene? Hvad med vores døtre?
Mine børn skal ikke sulte.
Du har en forpligtelse.
Som ægtemand og far. Gud og lov forbyder dig at svigte os.
Og hvad med mig, din hustru?
Din mullah gav mig et uanstændigt tilbud.
Nemlig.
Som var jeg en skøge.
Hvad er du for en ægtemand? Hvor er din ære, din værdighed?
Sådan skal du ikke tale til far!
Tør det op.
Tør det svineri op!
Kom i gang!
Det kommer du til at skylde mig 25 toman for.
Det er mandens verden. Det må I aldrig glemme, drenge.
- Hvor skal du hen? - Kom, vi går.
Hvor skal du hen?!
Du skal ikke se sådan på mig.
Lad være med at glo på mig.
Hvor fanden skal du hen?
Hvor skal du hen?!
Vil han skilles, må han punge ud.
Det nægter han. Jeg kender ham.
Jeg går til borgmesteren. Han vil lytte til mig.
Efter min mand døde...
...tilbød han mig ægteskab.
Som barn satte mine forældre mig i arbejde hos en mand, -
- så de ikke behøvede at brødføde mig.
Han udsatte mig for alt...
...med undtagelse af samleje.
Du ved, hvad jeg mener.
Det vender jeg ikke tilbage til, og det skal mine døtre heller ikke.
Så beskyt dem.
Undgå at provokere ham, så han ikke kan gøre dig noget. Husk det.
- Må vi bo her? - Nej.
Det vil give ham yderligere grund til at føle sig forsømt.
De sover ikke godt derhjemme.
Zahra, du må hjælpe mig. Det er min hustru...
Hun er syg. Lægen er bortrejst, så derfor kommer jeg til dig.
Ja, selvfølgelig.
- Jeg går med. - Nej. Husk, hvad vi har talt om.
- Kom, Hashem. - Gud velsigne dig.
- Gud velsigne dig, Zahra. - Jeg hjælper gerne.
Skrid med dig!
Vi vil også have en tur.
Har du nogensinde kendt mage?
Rolig nu, bliv her.
Lad Zahra gøre sit.
Din mor har det ikke godt.
Mohsen... Bliv her, min dreng.
Hun er en stærk kvinde.
Hun skænkede mig et barn efter 30 års ægteskab.
Ingen troede, hun kunne, men hun gjorde det.
Ved Guds vilje fødte hun Mohsen.
Zahra?
Sig, hun nok skal klare den.
Hashem...
...jeg må gøre hendes lig klart til begravelsen.
Det gør mig ondt.
Nej.
Du kender vores skik.
Når en kvinde dør, må ingen mand, end ikke ægtemanden, se hendes lig.
Hendes lig er stadig i huset. Det er uanstændigt at plyndre det.
- Du skulle skamme dig. - Hun har jo ikke brug for dem.
Stil den tilbage. Tingene tilhører Hashem. Han kan få brug for dem.
Brug for en symaskine? Han aner ikke, hvad en nål er.
Slip den. Nok er hans hustru død, men det er han ikke.
Bland dig udenom.
Zahra, kom herhen.
Zahra...
Hashem fortæller, at du var god mod ham og hans kære hustru i går aftes.
Hun burde have været på hospitalet. Nogen kunne have kørt hende.
Måske dig, Ali, i din smarte bil. Eller havde du vigtigere passagerer?
Ikke nu, Zahra. Det er uden betydning.
Nu og her må vi sørge og tage os af Hashem.
Hun er ikke engang lagt i jorden endnu.
Det var ikke sådan ment.
Hashem kan ikke selv overkomme madlavning, rengøring og Mohsen.
En dreng uden en omsorgsfuld mor er meget sårbar.
Kunne du ikke snakke med Soraya?
Måske kunne hun hjælpe ham, når hun har ordnet sine pligter derhjemme.
I vores lille samfund må vi jo værne om hinanden.
Nå, det er med den på?
I værner, og Soraya gør alt arbejdet. I kan selv snakke med hende.
Zahra... Hun vil nok være mere lydhør, hvis det kommer fra dig.
Hun ville nok være mere lydhør, hvis I betalte hende for det.
Naturligvis. Hun skal selvfølgelig have løn for det.
En god løn. Og pengene skal være hendes alene.
Ja, selvfølgelig. Hendes helt alene.
De skal ikke gå til mad, benzin eller dine kvinder.
Du har en stor kæft, gamle krage.
Så er det også nemmere at stikke den et par.
Det er en aftale. Soraya skal gå til hånde hos Hashem.
Zahra...
Du går over stregen. Tiderne har ændret sig.
- Shahen er her ikke længere. - Det ved jeg kun alt for godt.
Det er en venlig advarsel.
Moderér dit sprog. Vær samarbejdsvillig.
Vis dem respekt. Giv dem, hvad de vil have.
Det er jo det, du gør, Ebrahim.
Men hvilken pris betaler du? Har du tænkt over det?
Du forhindrede dem i at tage hendes ting. Gud velsigne dig.
Du var hendes gode ven.
Stil den et sikkert sted.
Soraya!
Mohsen, hvor skal du hen?
Lad nu Soraya gå.
- Kommer du og laver aftensmad? - Selvfølgelig gør jeg det.
- Det lyder godt. - Okay, Mohsen?
- Stå nu stille. - Nej, det er altså fjollet.
Jeg har ikke brug for et nyt skørt. Sy det dog til en, der kan betale.
Hashem gav mig stoffet, og nu øver jeg mig på dig.
Vend dig om.
- Behandler Hashem dig godt? - Han er tungsindig, men fair.
Gud velsigne ham.
Hør her.
Vil du opbevare dem for mig?
Det er alt, hvad jeg har tjent.
- De skal være i sikkerhed, hvis... - Hvis svinet bliver sultent?
Det er en ny begyndelse.
Din vej væk.
Flot klaret.
Det er smukt. Jeg ligner en fornem frue.
Tusind tak. Det er meget smukt.
Så kan I godt smutte, drenge.
Far, hvornår flytter vi ind til storbyen?
Snart.
Værsgo.
Tak, chef.
Og til dig.
Tak, chef. Men hvad med mor og pigerne?
Dem skal du ikke tænke på. Jeg skal nok ordne det hele.
Smut så hjem med jer.
Jeg tror, der er noget mellem Hashem og Soraya.
Sådan en pige er Soraya ikke.
Hvad ved du om det?
Hun arbejder i hans hjem.
Han er enkemand, og de tilbringer meget tid sammen.
Hvad er det, du antyder? Utroskab straffes med stening.
Er det det, du vil opnå?
Hvis hun er død, skal jeg ikke betale hustrubidrag.
Men hun tjener penge nu. Du skal nok få skilsmissen. Hvorfor så drastisk?
Fordi jeg ikke kan vente. Og hvornår er du blevet så retskaffen?
Jeg ved alt om dine ugerninger. Retfærdigvis burde du blive stenet.
Først må vi overbevise Ebrahim. Han vil forlange at høre fra vidner.
- Han har kendt Soraya længe. - Jeg er vidne.
- Du kan da også vidne. - Nej, jeg skal være retsformand.
- Du må finde en anden. - Vi finder en.
Allerførst sætter vi rygtebørsen i gang i den her lille pisseby.
Godmorgen, Zahra. Jeg står til tjeneste.
Nyt skørt? Det ligner det stof, jeg så hjemme hos Hashem.
Ja, det er nyt. Min niece har syet det.
- Og du neglede fru Hashems ring. - Han skal jo ikke bruge den.
Medmindre han har fundet en ny kvinde at give den til.
- Var det møntet på Soraya? - Hvad mener du?
Du skal ikke spille uskyldig, din sladdertaske.
Du er en sladdertaske. Ti stille, hvis du ikke ved, hvad du taler om.
- Det kan godt være, jeg ved noget. - Der er ikke noget at vide.
Jeg ved, Soraya afviser Ali. Hvorfor ellers føjte rundt med andre kvinder?
Fordi han er en sjuft.
Han er som alle andre mænd. Hold ham mæt, og han er tilfreds.
Sulter du ham, vil han tage, hvad han hungrer efter.
Soraya er et godt menneske.
Er du måske gift med hende? At hun er frigid, er ikke Alis skyld.
Ingen ved, hvad der foregår mellem mand og kvinde. Du burde vide bedre.
- Er de ikke flotte, mor? - Jo, min skat, meget flotte.
- Mor, hvad er jeg nu? - Lad mig gætte.
- En ko? - Nej.
- En elefant? - Mor!
Ikke mere nu. Vi skal hjem og lave aftensmad.
Jeg er en kanin!
Se der.
Det er engle, mor!
Soraya.
Jeg blev helt forskrækket. Du er tidligt hjemme.
Der var ikke mere at lave. Der er for få biler her i byen.
- Hvor er Mohsen? - Han sover.
Han faldt og slog knæet. Han græd sig i søvn.
Det er ikke noget. Bare en hudafskrabning.
Jeg er færdig nu. Maden står på komfuret.
- Det dufter godt. - Ja, det er nyslagtet lam.
Har du lyst til at blive...
...og spise med?
Nej tak. Jeg må se at komme hjem.
Det er klart.
Af og til...
...er det bare så trist at spise alene.
Mohsen vågner nok snart.
Vi ses i morgen tidlig.
Hvis jeg som borgmester skal indlede en retssag, -
- så må du føre gode, pålidelige vidner.
Ingen venner eller sladdertanter, der har et horn i siden på Soraya.
Ifølge islamisk lov må ethvert vidne træde frem for retten.
Så skaf mig beviser, ikke rygter!
Ebrahim... Jeg ved, du laver intriger mod Soraya.
Det er ingen intriger, bare anklager.
Jeg advarer dig. Jeg vil ikke lade nogen gøre min niece fortræd.
Mundkurve burde være til kvinder, ikke til hunde.
Der findes ikke en bedre hustru og mor end Soraya.
Vi undrer os bare over, hvorfor hun...
...er så meget hjemme hos Hashem.
- Jeg vil vide, hvad der foregår. - Det rager ikke dig.
Hvad forstår du dig på den slags, kvinde?
Og jeg, som overvejede at gifte mig med dig.
Ebrahim, dog... Du er blevet en stikirenddreng.
Et tyende, en slave, en sigheh. En midlertidig kone til et uhyre!
Det er en intrige. Hvad den end går ud på, er den vendt mod dig.
Jeg er bare en overflødig hustru. Jeg er næppe en intrige værd.
De planlægger et eller andet.
Du må holde op med at arbejde for Hashem.
- Holde op? Det job er mit eneste håb. - Men du kan ikke blive der.
Det var de samme mænd, der sagde, jeg skulle tage jobbet.
Og nu er det mit. Jeg beholder det.
- Ali har klaget over dig. - Som altid.
- Hvad siger du så? - Ikke noget. Så slår han mig bare.
De kan gøre dig fortræd. Den mullah kan få en slange til at bide sig selv.
Hold mund. Der er ingen intriger. Kun en tante med en livlig fantasi.
Så lyt dog til det, der bliver sagt mellem ordene!
Lille ven... Døren.
Fred være med dig.
- Fred være med dig. - Og med dig.
Hør her, Hashem.
Vi har noget alvorligt at tale med dig om i dag.
Ali har set Soraya gå ind og ud af dit hus.
Han er mistænksom. Han nærer mistro til sin kone.
Men...
...som du jo ved, -
- er jeg over for vor ayatollah forpligtet til -
- at værne om sædeligheden, -
- som sharia-lovene kræver det.
Det befaler islam.
Vi kan naturligvis godt tilkalde en dommer fra Teheran.
Men så vil sagen blive lagt i hænderne på-
en embedsmand, der ikke kender dig.
Læs her.
Jeg kan ikke læse.
Hashem...
Vi er gamle venner, ikke sandt?
Lad mig tale lige ud af posen. Fortæl mig sandheden.
Sover min hustru i dit hus?
Nej, Ali. Soraya tager hjem hver aften.
Det er ikke noget svar. Lægger hun sig ned af og til?
Det ved jeg ikke.
Vær dog ærlig. Du må da vide, om hun sover eller ej.
Jeg er en simpel sjæl. Jeg ved ikke, hvad I vil med de spørgsmål.
- Sæt dig ned. - Nej, jeg går nu. Farvel.
Mohsen, gider du række mig skruenøglen?
Skruenøgle nr. 10.
Ved siden af værktøjskassen.
- Tak. - Det var så lidt.
Hvordan går det, Mohsen? Har du det godt, min dreng?
Hashem, vi skal bruge to vidner.
Vi har allerede ét.
Vi kan jo spørge drengen, om han har set Soraya ligge ned.
Han forstår ikke, hvad I spørger ham om.
Selvfølgelig gør han det.
Gør du ikke også, Mohsen?
Du er en god dreng.
- Hold ham udenfor. - Det kan vi ikke.
Hvis min hustru var utugtig med dig, kan det jo tænkes, at du nød det.
En sådan mand ville også kunne blive retsforfulgt -
- og straffet.
I visse tilfælde ville han blive stenet sammen med kvinden.
Hvad ville der blive af Mohsen, -
- hvis hans far ikke var her mere? Ville han ende på en anstalt?
Eller også...
...kunne jeg anbringe ham i fængslet og selv tage mig af ham.
Mohsen, lad os høre.
Hvad foretager Soraya sig i jeres hus? Rører hun ved dig?
Nu kan det være nok. Hold så op.
Soraya lægger sig på din seng, gør hun ikke?
Hvorfor gør I det her? Det er forkert.
Gud i det høje er vidne til det hele.
Hashem, fortæl os nu, at Soraya sover i din seng.
Okay. Jeg ved ikke, hvad hun foretager sig.
- Måske når jeg ikke er hjemme. - Måske?
En dag tog hun sig en lur, fordi hun havde hovedpine.
Hun siger ting til dig.
Ting, hun førhen sagde til mig.
Ting, kun en ægtemand bør høre.
Der kan du bare se.
Du Almægtige...
Må Gud tilgive mig.
Min hustru er en skøge!
Din hore. Hvorfor?
Hvorfor?!
Hun har taget min værdighed fra mig!
Hjælp mig...
Hun har vanæret mig!
I mit eget hus!
Ali! Lad hende være.
Det her vedkommer ikke dig.
- Hun er min hustru. - Det er en skændig opførsel.
Hun fortjener ikke din beskyttelse. Den skøge har været mig utro!
Skammer I jer ikke over at stå her?
- Hun har ligget med andre mænd. - Hun har horet med Hashem!
Hun ved det godt.
Det hele er sandt.
Hids jer ned. Ti stille. Nu går vi hjem til mig.
Bare dig, mig og Soraya.
Bita, hent Ebrahim. Vi må afgøre det her som civiliserede mennesker.
Du bestemmer ikke her! Det er en sag mellem mig og min hustru.
Så derfor tæver du hende på åben gade? Kom med, hvis det er så vigtigt.
Se, hvordan hun har bedraget mig! Været mig utro!
Det må straffes! Hun skal bøde for det her!
Klarer du den?
Kom så.
Endnu en gang står du midt i det hele. Hvad foregår der?
Hun har været mig utro. Med Hashem.
Jeg havde mistanke om det, men nu har jeg fået vished.
- Har du været ham utro, Soraya? - Nej, det har jeg ikke.
Hvorfor lyver du? Hver dag er du hos Hashem og går i seng med ham.
Han lyver. Jeg er gift. Jeg ville aldrig gøre sådan noget.
Du siger, hun har været utro. Nærmere bestemt hvordan?
De stod tæt sammen og hviskede. Og deres hænder rørte hinanden.
En anden dag så jeg dem igen hviske sammen.
Og de smilede.
Er det sandt?
Jeg sagde til Hashem, jeg skulle hjem og vaske tøj, -
- men at jeg ville komme senere. Der smilede vi til hinanden.
Det er Hashem. Nu skal vi høre sandheden.
Det er da ikke en forbrydelse at tale med sin arbejdsgiver.
Eller at tale med en mand.
Og at smile? Det er heller ikke forbudt.
Hashem.
Da du og Soraya hviskede sammen, hvad sagde I så til hinanden?
Vi hviskede ikke.
Hun skulle vaske tøj, -
- men ville komme tilbage og lave mad. Derefter ville hun hvile sig.
Det har jeg aldrig sagt. Jeg har alt for travlt til at hvile mig.
Hashem, nu skal du høre rigtig godt efter.
Jeg vil have et entydigt svar. Ja eller nej. Forstået?
Antydede Soraya, at hun ville hvile sig i dit hus?
Ja, det gjorde hun.
Det har hun gjort før. Hun er der jo så tit. Hun ligger på min seng.
Hun siger ting, som kun en ægtemand bør høre.
Du lyver! Jeg bliver aldrig længere end nødvendigt.
Døren står altid åben.
Hvorfor gør du det her? Hvorfor siger du de ting?
Din kone var min kære ven. Jeg har passet jeres dejlige dreng.
Disse mænd bad mig arbejde for dig. Jeg har intet gjort forkert.
Hashem.
En mand, der anklager sin hustru for utroskab, -
- risikerer at vende hele byen imod sig.
Denne slags forbrydelser tolereres ikke.
Du skal være fuldstændig sikker.
- Han siger jo sandheden. - Ja, det gør jeg.
Jeg har fortalt det til Ali og mullah Hassan.
Hele byen ved besked. Selv sladdertanterne ved det.
De ved ingenting. De gentager kun, hvad de hører.
- Det gør det ikke sandt. - Jeg så dem jo holde i hånd.
- Nej, jeg smilede bare. - Som en anden landsbytosse.
- Folk ved, jeg er en ærbar kvinde. - De siger, du er gravid.
Gravid? Om ni måneder vil du opdage, at det er løgn!
Der er nu to mænd, der anklager dig -
- for en opførsel, -
der ikke sømmer sig for en hustru og en mor.
Kan du bevise din uskyld?
Bevise den?
Hvordan dog?
Det er dem, der anklager mig. Dem, der skal bevise noget.
Når en mand anklager sin hustru, -
- er det hende, der skal bevise sin uskyld. Det siger loven.
Omvendt...
...hvis en kvinde anklager sin mand, -
- så påhviler det hende at bevise hans skyld. Forstår du det?
Ja, det er soleklart. Alle kvinder er skyldige, og alle mænd uskyldige.
- Luk din store kæft. - Rend mig et vist sted.
Skiderik.
Ebrahim.
Vi to har kendt hinanden altid. Mig kan du ikke lyve for.
Det her er aftalt spil. Det handler om den pige, han vil giftes med.
Nej. Det handler om en forbrydelse.
En alvorlig forbrydelse. En forbrydelse begået mod en ægtemand.
Mod en far, to sønner, hele landsbyen.
Mod selve islam!
Det er, hvad det her handler om, kvinde.
Og lad mig så udføre mit arbejde.
- Hvad foregår der? - Ebrahim har sendt os herhen.
Han samler byens mænd til et møde.
- Hvem er sammen med ham? - Mullah Hassan.
Ali og hans venner.
Begge dine sønner, Soraya. Og Morteza Ramazani.
Min egen far.
Han vil føje sig i alt, hvad de beslutter.
Sådan er alle vores mænd. Har de nogensinde forsvaret os?
I min tid var straffen for moralforbrydelser -
- begrænset til bøder og samfundstjeneste.
- Tiderne har ændret sig. - Du må hellere hvile dig.
Jeg kommer ind til dig om lidt.
Hvorfor går du med sort chador?
- Det er ikke i ond mening... - Jeg ved godt, hvad du tænker.
Gud er stor!
Hun er blevet dømt.
Dømt. Hun er skyldig. Skyldig.
Zahra! Zahra!
Ja?
Goddag, Zahra. Det her er fra mullah Hassan.
Han beder om din underskrift.
Vil han have min underskrift?
Ja.
- Vi må væk herfra. - Hvad har de besluttet?
- Der er ikke tid. Vi må af sted. - Vi har jo hverken bil eller penge.
Du er blevet dømt til stening om en time. Forstår du det? Hurtigt!
Søster! Stands!
- Bare fortsæt. - Stop! Hvor skal I hen?
Lad os være! Vi går bare.
I går ingen steder!
Så har han altså endelig gjort det.
Han har ryddet mig af vejen.
Du skal altid gå med den.
Mist den aldrig, min skat. Forstår du det?
Den her er til dig, min elskede Kataneh.
Den var min mors og hendes mors før hende.
En dag skal du give den videre til din ældste datter.
Kom her.
Jeg frygter, at mine døtre bliver de næste.
Du må beskytte dem. Det er dem, der er vigtige nu.
Du har mit ord.
Når de bliver ældre, skal du fortælle dem om mig.
De skal ikke skamme sig over deres mor.
Soraya, jeg sværger at fortælle dem sandheden.
Jeg vil fortælle den til alle. Til hele verden.
Min Gud, hjælp mig.
Hvis det, vi gør, sker efter din vilje, -
- så giv mig styrke til at gennemføre det.
Hjælp mig til at gøre det rette.
Men er det imod din vilje, -
- giv mig da et tegn, så jeg kan forhindre det.
Er du bange?
Ikke for døden.
Men for at dø.
For stenene.
For smerten.
Mor! Hvorfor skal du dø?
Du skal ikke se på det, min dreng,
- Har du gjort noget med Hashem? - Jeg har intet gjort.
Jeres far vil af med mig.
Så vis dig dog som en mand!
Min kære Reza...
Sæt dig ned.
Græd alt det, du vil.
Så er de her.
Rejs dig op.
Dit dyr! Jeg skal give dig. Er der andre, der vil have?
Vis dog en smule respekt. En smule anstændighed, i Guds navn!
Soraya Manutchehri.
Efter lang tids votering har vi fældet dom.
Dommen er enstemmigt vedtaget.
Den lyder på døden.
Dø! Dø! Dø! Dø!
I retfærdighedens navn -
- skal du i dag, her i Kupayeh, henrettes.
Denne kvinde har besudlet vores landsby.
Derfor må hun bøde for sine synder.
For hver en sten, I kaster, -
- genoprettes jeres ære stykke for stykke.
Vær hilset, folkens! Godeftermiddag, mine damer og herrer!
Vi hørte, det var markedsdag her i jeres smukke landsby.
Derfor er vi her for at underholde jer efter dagens hårde dont.
Kom blot nærmere, unge såvel som gamle!
- Kan I ikke se, vi har travlt? - I bedes holde jer væk.
Efter bønnen, så. Vi bliver i nærheden, -
- så kom endelig forbi og se vores forestilling.
Før forbrydersken denne vej.
Dø! Dø! Dø! Dø!
Tiden er inde.
Tag hendes chador af hende.
Jeg vil ikke græde. Det må du heller ikke.
Bed til Gud af hele dit hjerte.
Han og Paradis venter dig.
Og bed for os.
Kom så. Kom så.
Soraya Manutchehri.
Hvis du har noget at sige...
...så er det nu.
Det er din sidste chance.
Hvordan kan I gøre det?
I kender mig åbenbart ikke.
Jeg er Soraya.
Jeg har været i jeres hjem.
Jeg har spist jeres mad. Vi var venner.
Hvordan kan I gøre det mod mig?
Jeg er jeres nabo.
Jeres mor.
Jeres datter.
Jeres hustru.
Hvordan kan I gøre det mod nogen?
- Det siger Guds lov! - Gud er stor!
Gud er stor!
Hold jer for ørerne, piger. Ligesom mig.
Det er nok. Træd til side.
Morteza, har du noget at sige?
Hvad er der at sige, Ebrahim?
Hun er ikke længere min datter.
Jeg er ikke længere hendes far.
Lad os få det overstået.
Nej! Gør det ikke!
Flyt dig, kvinde. Flyt dig.
Sten mig i stedet! Skån hende, hun har små børn.
- Ebrahim, sten mig i stedet. - Flyt dig, Zahra. Det angår ikke dig.
Ebrahim, jeg bønfalder dig! Jeg vil gøre hvad som helst.
Ikke tale om.
Giv mig en til.
Hjælp mig, min Gud, -
- til at slå den so ihjel.
Ebrahim, det er et tegn! Stenene rammer hende ikke, -
- fordi Gud ved, hun er uskyldig!
Så gør dog noget!
Jeg kan ikke...
Bare rolig, gamle mand. Jeg skal nok gøre det.
I sataner! Mordere!
Gud er stor!
Der findes ingen gud foruden Allah!
Muhammed er hans profet!
Værsgo, drenge. Gør det til Guds ære.
Åh, min Gud...
Sten hende!
Skøgen lever endnu! Tag sten, alle sammen!
Vent!
Sten hende!
Det er engle, mor!
Det er forbi.
Ebrahim...
Må Gud den Almægtige tilgive dig for det, du har gjort i dag.
Her.
De nægtede at lade os begrave hende.
Vi tog hendes lig med og lagde det ved floden.
I byen blev der festet.
Det var i går.
Her til morgen, inden daggry, -
- gik jeg ned til floden -
- og begravede de rester af hende, som hundene havde levnet.
Nå, så her er du?
Din bil er klar.
Tak.
- Hvad er der sket? - Ikke noget. Han henter sin bil.
- Vi kan ikke lade ham køre. - Han har jo ikke gjort noget.
Han er journalist. Historier som denne skal forblive her i landet.
Vi må finde ud af, hvad Zahra har fortalt ham. Hold jer klar.
Hvad nu? Skulle du ikke giftes?
Brylluppet er aflyst. Hendes far er blevet henrettet.
Jeg var ellers så vild efter hende.
Hvad gjorde det hele så godt for? Ingenting!
I tvang mig til at lyve. I stenede hende til ingen verdens nytte.
- Hvad er det, du siger? - De truede mig, Ebrahim.
De sagde, de ville gøre min søn forældreløs. Det var løgn, det hele.
Lad mig være i fred.
Du skal ikke se sådan på mig. Du var også med til det.
Det passer ikke! Du løj for mig!
Løj? Du er byens borgmester. Det var dig, der førte rettergangen.
Han må ikke slippe væk.
Jeg håber ikke, Zahra har spildt for meget af din tid.
Overhovedet ikke.
Hun er et værre sludrechatol. Og en livlig fantasi har hun.
Sandt. Det kan være svært at skelne mellem løgne og sandhed.
Det vil jeg lade d'herrer om.
Hvorfor har du så travlt? Hvad har du i tasken?
Hvis du tillader, så vil jeg betale min regning.
Du har allerede betalt.
- Jeg kan ikke lade dig køre. - Hvad fabler du om?
- Har du optaget hende på bånd? - Det er min ejendom.
- Ejendomsretten eksisterer ikke her. - Vi lader ikke fremmede snuse rundt.
Jeg er ikke fremmed.
Hvor vover I!
Jeg indgiver en klage over jer til nærmeste offentlige instans.
Du kan gøre, hvad fanden du vil.
Stop ham! Stop ham!
Kør. Jeg skal tage mig af hendes døtre. Mig tør de ikke røre.
Ikke pumpe speederen.
Flyt dig!
Hvad er du bange for, Ebrahim? Retfærdigheden skete jo fyldest, ikke?
Den Gud, jeg elsker, er stor.
Skulle vores landsby ikke være et eksempel for resten af landet?
Nu vil hele verden få besked.
Hele verden vil få at vide, hvad der er foregået her.
Hele verden vil få besked!
Da journalist Freidoune Sahebjam udgav bestselleren "De stenede hende", -
- blev der sat international fokus på Irans praksis med stening af kvinder.
Selvom myndighederne benægter det, -
- bliver et utal af især kvinder fortsat stenet ihjel -
- i mange lande rundt om i verden.
Det eneste eksisterende billede af den virkelige Soraya Manutchehri, -
- taget, da hun var ni år gammel.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2009
Til minde om Freidoune Sahebjam 1933-2008