Intolerance overfor jøder var velkendt i det 16 århundrede, også i Venedig, den mest magtfulde by i Europa
Ved lov var jøderne nødt til at bo i den afspærrede del af byen, kaldt Ghetto. Efter solnedgang var hegnet spærret
og bevogtet af kristne
Om dagen skulle jøderne bære en rød hat
Ågerkarl!
Jøderne måtte ikke eje ejendom, så de var ågerkarle, de lånte penge ud mod betaling af renter. Dette var imod den kristne lære.
De sofistikerede venetianer vendte det blinde øje til det, men for de religiøse fanatiker, som hadede jøderne, var det en anden sag...
"En retskaffen mand, der gør hvad der er lovligt og korrekt,
"en mand der ikke praktiserer åger eller forlanger urimelige renter
"en mand der afholder sig fra enhver form for misgerning
"en mand som praktiserer fornuftig opførsel blandt mænd,
"en mand der har respekteret mine regler,
"og dømt i henhold til min lære, den mand er retfærdig og skal leve.
"Men hvis han har praktiseret åger og urimelige renter,
"skal han så leve?
"Ingenlunde! Hvis han har begået bare en af disse misgerninger..."
- "...skal han dø, siger Gud."
Og alligevel lever du af at stjæle og frarøve...
Antonio.
Bassanio.
- Winïs kommer tilbage, herre.
Signor Lorenzo.
Jessica.
I sandhed, ved jeg ikke hvorfor jeg er så trist.
Det slider på mig. Og du siger det slider også på dig.
Og denne tristhed skaber postyr i mit tilværelse.
Dit sind blafrer over vandene.
Tro mig, herre, havde jeg sådanne udsigter,
vil en pæn del af min hengivenhed være sammen med mine håb i udlandet.
Jeg vil stadig plukke græs for at bestemme vindens retning,
kigge i mapper, for havne. moler og vej.
Og det mindste der kunne give mig frygt for skuffelser
ville utvivlsomt gør mig trist.
Vinden, der dog afkøler min suppe,
ville give mig feber hvis jeg bare tænkte på hvad en kraftigere kan gøre til søs.
Tro mig, nej.
- Hvorfor ikke? Så er du forelsket.
Fy, fy, fy!
Heller ikke forelsket?
Så siger vi du er trist
fordi du ikke er glad.
Her kommer min herre Bassanio.
- Godmorgen, min gode herre. - Gode signori. Hvornår skal vi le?
Vi vil tilpasse vor morskab til at stemme overens med din.
- Bassanio. - Signor.
Min herre Bassanio, siden du har fundet Antonio, vil vi forlade dig.
Du ser ikke ud til at have det godt, Signor Antonio.
Du bekymrer dig for meget.
De mister hvad de køber med stor opmærksomhed.
Jeg betragter verdenen som den er, Gratiano -
En tidsperiode hvor hver mand må spille sin rolle, og min er trist.
Kom, gode Lorenzo.
Hav det godt så længe. Jeg vil fuldbyrde min formaning efter aftensmad.
Gratiano siger en farlig masse vrøvl,
mere end en hvilken som helst mand i Venedig.
Nå?
Sig mig...
hvad du har lovet mig at fortælle i dag.
'Nok ikke ukendt for dig, Antonio, hvor meget jeg har belånt mine ejendomme,
men min største hovedpine er at komme ud af gælden så helskindet som muligt.
Hvor jeg i min ungdom, noget letsindigt,
har bragt mig selv i gæld.
Til dig, Antonio, skylder jeg mest af både penge og kærlighed,
og din kærlighed garanterer mig en let måde
hvorpå jeg kommer af med al min gæld.
Lad mig vide det, gode Bassanio.
Og hvis det er muligt indenfor anstændighed, hvilket jeg formoder,
stol på at min pengepung, min person, alle mine store midler
vil være til din rådighed.
I Belmont er der en rig pige -
og hun er smuk, smuk er ikke ordet -
af vidunderlig dyd
Sommetider, fra hendes øjne, fik jeg kønne
usagte beskeder.
Hun hedder Portia, mindst lige så køn som Catos datter, Brutus Portia.
Og folk er kendt med hendes værdi,
fordi bejlere kommer alle steder fra.
Åh min Antonio,
Hvis jeg havde midlerne ville jeg være en af dem
og jeg ville betragte mig selv som heldig.
Mine midler er til søs.
Og jeg har ingen mulighed for at samle tilstrækkeligt med penge for tiden.
Gå videre med det.
Prøv at se hvad min kredit i Venedig kan gøre.
Udnyt det til det yderste, til at få dig til Belmont,
og skønne Portia.
Jeg sværger, Nerissa,
- Jeg er mere træt af denne verden. - Du ville være det, søde frue,
hvis dit besvær var så stort som dine besiddelser.
Og dog, fra hvad jeg ser,
har du det så skidt som dem der sulter.
Hvis det var så nemt at gøre hvad der er rigtigt at gøre,
ville kapeller blive kirker,
og fattig mands bolig kongelig palads.
Men dette hjælper mig ikke til at finde en mage.
Jeg hader ordet "at vælge"!
Jeg vil måske aldrig vælge den jeg kan lide eller fravælge den der ikke duer.
Det er vilkårene for en levende datter der lader sig påvirke af en død far.
Er det ikke hårdt, Nerissa, at jeg ikke er i stand til at vælge?
Din far var altid dydig,
og fromme mænd får gode idéer i deres dødslejr.
Derfor den lodtrækning han har foranlediget.
i disse tre kasser af guld sølv og bly,
således at den der vælger hvad han mente, vælger dig
uden mindste tvivl, en som du vil elske for alvor.
Korrekt.
Hvilke følelser nærer du
overfor de bejlere der allerede er kommet?
Nævn dem og jeg vil beskrive dem efterhånden,
og, i forhold til min beskrivelse, mine følelser overfor dem.
Hvad med den franske, Monsieur Le Bon?
Åh, Gud.
Gud skabte ham, og derfor må han være mand.
Jeg ved det er en synd at være bespotter, man han...!
Hvad med Falconbridge, den unge engelske baron?
Han er forfærdeligt klædt på!
Og nevøen af hertug af Saxonien?
Modbydelig om morgenen når han er ædru,
og endnu mere om aftenen når han er beruset.
Åh Nerissa!
- Vent! Vent.
Hvis han tilbyder at vælge, og vælger den rigtige kiste,
må du nægte at efterleve din fars sidste vilje, hvis du ikke vil have ham.
Derfor, hvis vi frygter det værste, beder jeg dig,
stille et glas vin i modsatte kiste.
Jeg vil gøre hvad som helst for ikke at gifte mig med en svamp, Nerissa.
3000 dukater.
Nuvel.
Ja, herre, for 3 måneder.
For 3 måneder?
- Nuvel... - Og for dette, som sagt,
skal Antonio være bundet.
Skal Antonio være bundet?
Nuvel...
Kan du hjælpe mig? Vil du gøre mig den tjeneste?
Hvad svarer du?
3000 dukater for 3 måneder,
og Antonio bundet.
Dit svar til det.
Antonio er en god mand.
Har jeg sagt det modsagte?
Nej. Nej, nej, nej, nej. Min mening, når jeg siger han er en god mand
er at få dig til at forstå at han er kreditværdig.
Men hans besiddelser er usikre.
Han har et skib i Tripoli, et andet i Indien.
Jeg forstod også, på Rialto broen, han har et tredje i Mexico,
et fjerde i England,
og andre forretninger han har formøblet i udlandet.
Men et skib er som et bræt,
sømænd er mænd,
der vil være landrotter og vandrotter,
vandtyve og landtyve.
Jeg mener pirater.
Så er der farer ved vandet, vind og sten.
Manden er, for tiden, kreditværdig.
3000 dukater.
Jeg vil måske tage hans gældsbevis.
- Det kan du roligt gøre. - Må jeg tale med Antonio?
Hvis det behager dig, spis med os.
Ja, til at lugte svin,
for at spise af den skikkelse din profet fik djævlen til at optræde som?
Jeg vil købe, sælge, spadsere, snakke med dig og så videre,
men jeg vil hverken spise eller drikke med dig,
og heller ikke bede med dig.
Hvem kommer nu?
Det er Signor Antonio. Antonio!
Antonio.
Han ligner en logrende værtshusholder.
Shylock! Shylock, hører du?
Jeg forhandler i øjeblik,
og jeg mener ikke at kunne samle
3000 dukater her og nu.
Men Tubal, en velhavende jøde, vil kunne.
Benjamin. Gå, søg efter Tubal.
Og hvor mange måneder?
Tag det roligt, gode Signor.
Din herre var den sidste mand i vores mund.
- Ejer han det du skal bruge? - Ja, 3000 dukater.
Og for 3 måneder.
Åh, jeg glemte. Tre måneder, sagde du jo.
Men... jeg syntes du sagde du aldrig låner penge ud for rente.
- Jeg gør det aldrig. - Nuvel.
3000 dukater, et godt rundt beløb.
- Launcelot.
Taksterne.
Tre måneder... fra tolv.
Lad mig se taksten.
Nuvel, Shylock,
Skal vi stå i gæld til dig?
Signor Antonio...
mange gange, og tit på Rialto,
har du forhånet mine penge og mine vaner.
Jeg har dog tålt det med et skuldertræk,
for lidelse er emblemet af vores folk.
Du kalder mig vantro,
hund der skærer halse over,
og spytter på mit jødiske tøj.
Og alt dette fordi jeg bruger hvad der er mit.
Nuvel, det ser ud til at du nu har brug for min hjælp.
Du kommer her og siger, "Shylock, vi vil låne penge."
Sådan siger du. Du, som har tømt din slim på min skæg
og sparker mig som en fremmed køter ved din dør.
Du kommer for penge. Hvad skal jeg dog sige?
Skulle jeg sige, "Har en hund penge?
"Er det muligt en køter kan låne 3000 dukater ud?"
Eller skal jeg bukke mig
og, med akkommoderende og forsagt stemme, hviske dette -
"Det er fair nok, du spyttede på mig sidste onsdag,
"Du jog mig ud en dag, hund kaldte du mig en anden gang.
"For disse venligheder, vil jeg låne dig pengene."
Og jeg vil kalde dig det igen, spytte på dig, jage dig også.
Hvis du låner penge ud, gør det ikke til venner.
For hvornår har venskab bragt penge med sig?
Lån hellere ud til fjender, fra dem, hvis de knækker,
kan du bedre forlange betaling
Hvorfor stormer du? Jeg vil være en ven
og blive værdsat.
Glem de pletter du har beskæmmet mig med.
Jeg vil låne dig penge uden mindste rente...
...og mere vil du ikke høre.
- Det er et venligt tilbud.
- Det er venlighed. - Nej...
Denne venlighed vil jeg vise.
Gå med mig til en notar
og bekræft der din gæld.
Og, for sjovt,
hvis du ikke betaler til tiden
som aftalt i kontrakten,
lad panten være...
et pund af dit kød
skåret ud og taget
fra en del af din krop jeg bestemmer.
Jeg er tilfreds.
Jeg skriver under,
og vil sige at der er meget venlighed hos jøderne.
Du skal ikke gøre det for mig: jeg vil hellere undvære pengene.
Hvorfor ikke? Vær ikke bange.
Jeg kommer ikke til at betale.
Indenfor to måneder, en måned før lånet udløber,
vil jeg eje mange gange dette beløb.
Åh fader Abraham, hvad nu med disse kristne,
som mistænker altid andre.
Vær venlig at fortælle mig dette.
Hvad får jeg ud af det, hvis han ikke betaler?
Et pund kød taget fra en mand har ingen værdi,
der kan ikke tjenes på det,
som kød fra dyr.
Jeg siger jeg gør ham en tjeneste.
Accepterer han, fint. Hvis ikke, farvel.
Og jeg gør det af kærlighed, tager ikke fejl.
Shylock...
Jeg vil skrive under.
Bedøm mig ikke fra min ansigtsfarve,
en indforstået gave af den glansfulde sol, som er min nær beslægtet.
Yallah! Yallah!
Bring mig nordlige bejlere,
hvor solens stråler næppe kan tø istapperne,
og lad blodet flyde
for at bevise hvis det er mest rød, deres eller mit.
Jeg siger dig,
frue, mit mod har afskrækket de bedste.
Og jeg sværger at de mest agtede jomfruer fra mit land har sat pris på det også.
Jeg vil ikke ændre denne fremgangsmåde, bortset fra for at stjæle dine tanker.
Hvad valg angår er jeg ikke kun vejledt af mine øjne.
Min skæbne afskærer mig fra et frivilligt valg.
Men hvis min far ikke havde forhindret mig,
og tvunget mig til hans vilje til at kalde mig selv en hustru
af den der vinder mig, som allerede sagt,
du selv, berømt prins,
ville have samme chancer som... alle de andre jeg har set.
- Tak for så lidt.
Vær så venlig at vise mig kurvene, så at jeg kan afprøve min held.
Ja?
Sørg for, Leonardo, at disse ting bliver købt og korrekt anbragt,
skynd dig, for jeg celebrerer et vigtigt bekendtskab i aften.
Lad maden være parat senest kl. 9.
Sørg for at disse breve bliver afleveret.
Og gør det med dragt på.
Min samvittighed ville forhindre mig fra at løbe fra aftalen med jøden.
Vent!
Hvilken vej til jøden?
Genkender du mig fader?
Herre, hvor har du forandret dig!
Er du enig med din master? Jeg har en gave til ham.
Jeg sulter hos ham, fader. Glad du kom.
Giv gaven til master Bassanio,
- som ikke giver dragter så tit.
Si.
Bassanio!
- Gratiano. - Jag har tøj til dig.
- Du har fået det. - Nægt mig ikke dette -
Jeg vil gå sammen med dig til Belmont.
Nå, men så må du vel. Men husk at du er for vild, for uciviliseret, for fræk,
ting som falder dig naturligt og er vidt accepteret af os.
Men der hvor du ikke er kendt, vil det være for...frisindet.
Prøv at dæmpe dig lidt,
ellers vil jeg selv være misforstået.
og miste mine håb.
Signor Bassanio, hør på mig.
Hvis jeg ikke klæder mig passende, taler med respekt og bander kun en gang i mellem,
ser alvorlig ud, siger nej hvor påkrævet,
trækker hatten over øjnene
sukker og siger, "Amen," skal du aldrig mere stole på mig.
Nuvel, vi får se hvordan du bærer dig ad.
Væk!
Tro det eller ej, skal jeg nok.
Men bedøm mig ikke efter hvad jeg gør i aften.
Gud være med jer.
Signor Bassanio.
Tak.
Vil du mig noget?
- Her er min søn, sir, en stakkels dreng. - Ikke så stakkels, sir,
jødens mand vil være korrekt, sir,
som min far vil specificere.
Han havde et stort ønske, sir, som nogen vil sige, til at tjene.
Sandt, sir. Det korte og det lange er,
jeg tjener jøden, og har et ønske, som min far vil specificere.
Kort sagt er sandheden den at min far, gammel mand, vil være taknemmelig...
Jeg har nogle duer jeg vil forære dig.
Og min bøn er...
Bønnen er irrelevant for mig,
som du vil få at vide af denne gamle mand.
Og, endvidere, tør jeg sige, udover gammel, også fattig, min far.
En taler for jer begge. Hvad drejer det sig om?
- At tjene dig, sir. - Det er essensen af det.
Din bøn er hermed en realitet,
hvis det er en fordel at forlade en rig jødes tjeneste
for at blive følgesvend til en fattig gentleman.
Det gamle ordsprog passer til omstændighederne, sir.
Du har Guds velsignelse, sir, og han har nok.
Du snakker godt. Giv ham en mere passende dragt. Få det gjort.
Jeg er ked af du forlader min far sådan.
Vores hus er et helvede, og du, sød djævel, har fjernet noget af kedsomheden.
Og Launcelot, snart ved spisetid vil du se Lorenzo,
som er hos din nye master.
Giv ham dette brev.
Diskret.
Og så farvel.
Jeg vil ikke have min fader ser mig tale med dig.
Farvel.
Tårer viser mine følelser. Skøn vantro, sødeste jøde.
Åh Lorenzo, hvis du holder din løfte, ender mine problemer her,
ved at omvende mig og gifte mig med dig.
Jessica?
Nuvel.
Du får det at se,
forskellen mellem gammel Shylock og Bassanio.
Du vil ikke frådse med ham som du har gjort med mig,
eller sove, snorke og bære dragt.
Ikke med ham.
- Jessica! - Jessica.
Hvem har sagt du skal kalde?
Jeg har ikke.
Du plejede at sige jeg intet kunne gøre uden jeg blev bedt om det.
- Åh.
Kaldte du?
- Hvad vil du? - Jeg er budt til aftensmad, Jessica.
Her har du mine nøgler.
Hvorfor skulle jeg gå?
De inviterer ikke af kærlighed.
Åh, de smigrer mig.
Ikke desto mindre vil jeg spise sammen med dem.
Jessica, min pige, se efter huset.
Åh, jeg er lidt usikker.
Der er ugler i mosen,
for jeg drømte om pengesække sidste nat.
Jeg trygler dig, gå.
Min unge herre venter dig.
Og jeg vil møde ham.
Og de har konspireret sammen.
Jeg siger ikke I vil se en maske,
men i så fald, var det ikke for ingenting jeg fik næseblod
den sidste sorte mandag kl. 6 om morgenen.
Hvad, er der masker?
Hør, Jessica,
Kig ikke ud af vinduerne,
gå ikke på gaden
for at glo på kristne idioter med lakerede ansigter.
Lad ikke lyden af usle følelser komme ind i mit sobre hus.
Og jeg har ingen intentioner om at feste i aften.
Men jeg skal nok gå.
Gå du forrest og sig jeg er på vej.
Jeg går først.
Frue, hold øje med vinduet.
Der vil komme en kristen dreng som er værd at vente på.
Hvad sagde den idiot? Hvad?
Han sagde bare farvel, intet andet.
Han er nok venlig
men han spiser for meget.
Langsom som en snegl, sover hele dagen.
Derfor skiller jeg mig ad med ham.
Nuvel, Jessica, gå ind. Jeg kommer måske hurtigt tilbage.
Gør som jeg siger.
Farvel. Og hvis det lykkes,
mister jeg en fader og du en datter.
Hvordan ved jeg at jeg vælger rigtigt?
En af dem indeholder et maleri af mig, Prins.
Vælger du den er jeg din.
Lad en gud hjælpe mig på vej!
Lad os se.
"Den der vælger mig må sætte sin formue på spil."
- Hmm... - PÅ spil? For hvad?
For bly? Spille for bly?
Dette skrin afskrækker mig.
Dem der spiller alt gør det i forventning om store gevinster.
Et gyldent sind bøjer sig ikke for affald, vel?
Så vil jeg ikke vælge den, vel? Hmm-mm.
Hvad med den af sølv?
"Den der vælger mig...
"vil få så meget som han fortjener."
Stille og roligt nu,
og overvej dennes værdi, hvad?
Jeg fortjener hende ved fødsel, og for formuen,
og for ynde, og evnen til forplantning!
Hvad hvis jeg vælger den?
Hmm...
"Den der vælger mig...
"vil få hvad mange mænd...
"ønsker."
- Hmm... - Hvad?
Det er jo damen!
Alle vil have hende!
Fra alle hjørner af jorden kommer de for at kysse skrinet,
denne helgen af kød og blod.
Giv mig nøglen. Jeg vælger den.
Vær så god, Prins.
Og hvis mit billede ligger der er jeg din.
Ha!
Helvede.
Hvad har vi her?
"Ikke alt det der skinner er guld.
"Det har du hørt tit.
"Forgyldte gravsteder er også fulde af orme.
"Farvel...
- "du får intet med."
For min formue, Shylock, jeg takker.
For bedste venskab.
Antonio, skål.
Jeg kender skriftet og hånden der skrev.
og hånden er mere hvid end dette papir.
Kærligheds nyt.
Mød mig i aften.
Det er halvtaget hvor Lorenzo bestemte vi skulle holde?
Han er sent på den.
Og det er utroligt fordi elskere kommer altid tidligt.
Det holder altid.
Hvem rejser sig fra bordet med en grublende appetit?
Gode venner, tak fordi I ventede på mig.
Hallo! Hvem der?
Hvem er du?
Giv dig til kende, selv om jeg er sikker på hvem det er.
Lorenzo, din elskede.
Lorenzo, ja, og min elskede i hvert fald,
for hvem elsker jeg så meget?
Og hvem ellers ved jeg er din?
Himmelen og sindet er vidner.
Her! Fang kurven.
Nej!
Det er værd at fange.
Jeg er glad men kig ikke på mig for jeg skammer mig over min forklædning.
Men kærlighed er blind og de elskende kan ikke se de fjollerier de begår.
Kunne de det, ville Amor blive rød i hovedet
af at se mig forklædt som dreng.
Kom ned og kast lys med faklen.
Hvorfor? Det er mørke gerninger vi begår her.
Uanset forklædningen ser du glimrende ud.
Men skynd dig før natten er over.
Jeg vil tage flere penge med.
Jeg elsker hende så højt.
Hun er klog om jeg må sige det,
og køn er hun også
og ægte, som hun har bevist.
Og derfor, som hun selv er, klog, køn og ægte,
vil hun blive placeret i min sjæl.
Nej!
Hvem der?
- Signor Antonio! - Fy, fy, Gratiano.
Den er ti om aftenen, vores venner venter.
Ingen masker i aften.
Vinden er kommet og Bassanio vil snart være om bord.
Jeg har sendt tyve mennesker efter dig.
Jessica!
Jeg vil skynde mig tilbage.
Skynd dig ikke for min skyld, bliv til det er sent.
Og glem gældsbeviset.
- Parat. - Ro.
Fremad!
Vær glad og brug dit krudt til at kurtisere,
med det der er nødvendigt.
Træk!
Oh... ehi! Oh... ehi!
Nej!
Nej, nej.
Jessica!
Nej.
Jeg har aldrig hørt noget lignende,
så mærkeligt, anstødeligt
som jødehunden viste på gaderne.
"Min datter! Mine penge! Min datter!"
Han forstyrrede lederen med sine skrig
Der blev ledt efter Bassanios skib.
For sent, skibet var sejlet.
Mind Antonio om at overholde fristen eller han kommer til at betale.
Godt du huskede.
Jeg talte med en franskmand i går.
Han sagde at i kanalen mellem Frankrig og England
gik et velforsynet skib til grund.
Jeg tænkte på Antonios da han fortalte det og håbede det ikke var hans.
Madam! Madam!
Madam!
Åh... Madam!
Hurtigt! Hurtigt!
Prinsen af Aragona har aflagt ed
og kommer til sin udvælgelse nu.
- Musik!
"Den der vælger mig må sætte alt på spil."
Kommer aldrig på tale.
Hvad siger det gyldne skrin?
Ha! Lad mig se.
"Den der vælger mig skal få hvad mange mænd ønsker."
Det vil jeg ikke vælge
fordi jeg vil ikke sammenlignes med andre
og udstilles sammen med alle andre barbarer.
"Den der vælger mig
"får hvad han fortjener."
Godt sagt.
- Det vil jeg sætte min lid til.
Nøglen til det
og giv mig så hvad jeg fortjener.
Tøver du?
Hvad er der her?
En blinkende idiot der viser mig en dosmerseddel?
Fortjener jeg ikke mere end hovedet af en idiot?
Er dette min gevinst?
Fortjener jeg ikke bedre?
At fornærme og bedømme er to helt forskellige ting.
Med et fjols hoved
kom jeg til dig.
Men jeg forlader dig med to.
Antonios skib er gået ned,
alt tabt.
Kom op! Kom op.
Hvem der?
- Jøde! - Jøden! Nå!
Del med os!
Smag kristent kød!
- Noget nyt på Rialto? - Det siges
at Antonios skib er gået til grund -
ved Goodwins, tror jeg stedet hedder, farligt og fatalt -
hvor mange skrog ligger.
Hvad sagde du?
Det vil nok betyde enden for ham.
Hvad nu, Shylock?
Noget nyt blandt købmænd?
Du kendte til min datters flugt.
Ikke så godt.
Ikke så godt som dig.
Og Shylock var klar over at fuglen var flyvefærdig
og det hører til at de flyver så.
Hun må være forbandet.
Ved du om Antonio har lidt af skibbrud?
Lad ham passe sit gældbevis.
Han kaldte mig ågerkarl. Lad ham passe sit gældbevis.
Han ville låne penge for kristen venlighed.
Lad ham passe sit gældbevis.
Hallo, jøde!
Hvis han ikke betaler tager du vel ikke hans kød. Hvad får du ud af det?
Jeg vil bruge det som madding.
Kan det ikke bruges til andet, kan det bruges som hævn.
Han har bragt mig i unåde
og frarøvet mig en halv million,
leet af mine skibbrud, hånet mine gevinster,
foragtet mit folk, lagt sig i vejen for mine aftaler,
afkølet mine venner, varmet mine fjender, og for hvad?
Fordi jeg er jøde!
Har jøder ikke øjne?
Har jøder ikke hænder?
Organer, kroppe?
Sanser, følelser, passioner?
Spiser de ikke?
Bliver såret med samme våben?
Bliver syge af samme sygdomme?
Raske af samme medicin?
Opvarmet og afkølet af samme vinter og sommer som de kristne?
Hvis du stikker os, bløder vi ikke?
Hvis du kilder os, griner vi måske ikke?
Hvis vi bliver forgiftet, dør vi måske ikke?
Og hvis noget forkert bliver gjort imod os, skal vi ikke have hævn?
Hvis vi ligner jer i alt andet, ligner vi jer også i det.
Generer en jøde en kristen, hvad kan han forvente? Hævn.
Hvis en kristen generer en jøde,
hvad skal straffen være?
Hævn.
Lærer du mig disse unåder gør jeg det som lært.
Og jeg skal gøre mig umage for at gøre det helt rigtigt.
Antonio er hjemme. Vi skal snakke med ham.
Hvad nu, Tubal?
Nyt fra Genoa?
- Har du fundet min datter? - Jeg gik der hvor jeg hørte hun var.
men kunne ikke finde hende.
Så...
der, der, der.
en diamant er forsvundet.
kostede mig to tusind dukater i Frankfurt.
Forbandelsen har mit folk ikke set før nu.
Jeg har aldrig følt den.
Før nu.
Jeg ville ønske mig min datter lå død for mine fødder
og juvelen i hendes øre.
Intet nyt?
- Tab efter tab.
Tyven rendt med meget og lige så meget for at finde ham.
Ingen tilfredsstillelse eller hævn.
intet held af nogen art
bortset fra hvad jeg selv skaber.
Intet åndedræt
men mit.
Ingen tårer men mine egne.
Ja, andre mænd er også uheldige.
Antonio, som jeg hørte i Genoa.
Hvad?
Hvad, hvad? Uheld?
Skibet fra Tripoli er forlist.
Åh, Gud ske lov.
Gud ske lov.
Åh!
Hvad hørte du i Genoa?
Din datter brugte i Genoa,
efter hvad jeg har hørt,
på en nat, mange dukater.
Åh, du stikker et sværd i mig.
Jeg ser aldrig mit guld igen.
Mange penge!
På en gang!
Så mange penge!
Mange af Antonios kreditorer kom sammen med mig til Venedig
- som tegn på at han går konkurs. - Det er jeg glad for.
Jeg vil generer ham.
torturere ham. Glad for det.
En af dem viste mig en ring fra din datter
givet for en abe.
Hvordan tør hun!
Tubal, du torturerer mig.
Det var min turkis.
Jeg fik det af Leah, hendes mor, da jeg var ungkarl.
Jeg vil ikke have givet den væk for tusind aber.
Men Antonio er jeg ikke færdig med.
Sandt.
Tubal, find en officer til mig.
Reserver ham til natten før.
Jeg vil have Antonios hjerte hvis han ikke betaler.
Gå, Tubal - til vores synagoge, gode Tubal.
Oh... ehi!
Madam!
En ung venetianer er ved din dør,
en der melder sin herres ankomst.
Han ser flot ud!
Lykkelig April dag som viser os hvor god en sommer vi får..
som det her... åh! han kommer før sin herre.
Sig ikke mere. Jeg er lidt bange for at du siger han er i familie med dig,
siden du roser ham så højt.
Kom. Kom, Nerissa,
for jeg længes efter at se Amors udsending.
Bassanio, jeg håber det er dig.
Noget siger mig et eller andet, men ikke kærlighed.
Jeg vil ikke miste dig.
Og du ved hvad det går ud på.
Jeg ville beholde dig her en eller to måneder før du forsøger din lykke.
Jeg kunne lære dig hvordan du skal vælge korrekt.
men så ville jeg undsige min ed.
Og det vil jeg aldrig.
Så, måske, får du mig ikke
og i så fald, vil du få mig til at fortryde min ed.
Overmand mig med dine øjne
fordi de har fortryllet mig.
Halvdelen af mig er din, halvdelen af dig er min, ville jeg sige,
men hvis min så din og så...
ejer du det hele.
Lad mig vælge, ellers bliver jeg ved med at føle mig på pinebænken.
På pinebænken, Bassanio?
Så tilstå at forræderi indgår i din kærlighed.
Det er den følelse der gør mig bange
for at nyde kærligheden.
Ja men jeg er bange for at du snakker over dig på pinebænken,
hvor mænd siger hvad som helst.
Lov mig livet
og jeg tilstår sandheden.
Nuvel, så,
tilstå og lev.
At tilstå og kærligheden er essensen af hvad jeg har at sige.
Men lad mig vælge blandt kurvene.
Det gør vi så.
Jeg er i en af dem.
Hvor er gevinsten
i hjertet eller hjernen?
Hvor skabt
Hvor født
Svar
Svar...
Udseende viser ikke det sande indhold.
Verden vil bedrages af udsmykning.
I lov, vil det der ser befængt og korrupt, men præsenteret
med en dejlig stemme, kunne skjule ondskaben?
I religion,
vil en fejl blive mødt med en panderynken og velsignet
og accepteret med en tekst,
skjulende alvoren med køn...besmykning?
Kig på det der er køn
og du vil få at se
fordi købt
efter vægten.
Derfor, du prangende guld, vil jeg ikke have dig.
Og heller ikke dig, sølv, der overdrages fra mand til mand.
Men du, almindelige bly,
som truer frem for at love noget,
din ubetydelighed tiltaler mig mere...
end veltalenhed.
Her vælger jeg.
Og tager konsekvenserne.
Åh kærlighed, behersk dig,
Jeg føler din velsignelse - trods faren for fejl.
Hvad finder jeg her?
- En dejlig efterligning af Portia.
Åh, hvilken halvgud nærmer sig skabelsen?
Bevæge mine øjne? Eller, ridende på mine egne øjenæbler, ser dem bevæge sig?
Men hendes øjne - Hvordan kunne han se dem gøre det?
Men min lovprisning er ganske utilstrækkelig
og faktisk insufficient,
så længe denne skygge halter bagefter.
Her er papirrullen - kontinentet og en liste over min formue.
"Du som vælger med hjertet
"tager chancen og vælger rigtigt
"Siden formuen er nu din
"Vær glad og tilfreds
"Du vil være behaget
"Behold formue og lyksagelighed
"Vend dig mod din dame
"Og udråb hende til din med et kys"
- En velsignet papirrulle!
Skønne frue,
med forlov, kommer jeg
for at give.
Og modtage.
som en af to konkurrenter
Som mener han har gjort det godt i al almindelighed
mens han hører klapsalver og udråb
Lidt svimmel og stadig en smule i tvivl
som om han er i tvivl om hvad han ser
indtil bekræftet, underskrevet og ratificeret
af dig
Du ser mig, lord Bassanio, hvor jeg står og som jeg er.
Selv om jeg i virkelighed
ville ikke være ambitiøs efter bedre,
for din skyld,
vil jeg være mange gange mig selv.
Tusind gange kønnere,
ti tusind gange rigere,
men for at matche dig, må jeg i dyd, skønhed,
måde at leve på, venner,
overgå dig.
Men i virkeligheden
er jeg sammenlignelig
med en uuddannet pige,
uden skolegang, færdigheder.
Heldigvis, er hun ikke så gammel, hun kan lære.
Endnu bedre har hun forstand til at kunne lære.
Vigtigst,
er det at hendes venlige væsen vil tilpasse sig dig og styret
som om du var hendes mester,
hendes herre,
hendes konge.
Dette hus og tjenestefolket,
og mig selv
er vi alle dine,
min herre.
Jeg giver alt dette og denne ring,
og hvis du skiller dig ad med den, mister eller giver væk,
vil det betyde enden på kærligheden.
Og giv mig mulighed til at sige
Madam,
du har benovet mig med dine ord.
Mit blod taler til dig,
lidt forvirring er der i mit hjerte.
Men når ringen forlader fingeren
forsvinder livet -
Åh, så vær fræk at meddele Bassanios død til den tid.
Bassanio, frue,
jeg ønsker jer held og lykke
og når jeres giftermål er en kendsgerning,
vil jeg tjene jer også der, men jeg vil nok også være gift.
med det dybeste af mit hjerte.
Hvis du kan få en kone.
Tak min herre, du har skaffet mig en.
Mine øjne ser lige så godt som dine.
Du fik fruen,
jeg tjenestepigen.
Er det rigtigt, Nerissa?
- Ja frue! - Åh!
Og du mener alvor, Gratiano?
Ja.
Vores fest vil blive endnu bedre så.
Den der få den første dreng vil få 1000 dukater.
- Skal vi vædde? - Nej.
Det er ikke en slags ting man skal vædde om.
Hallo, der! Hallo!
Hvem kommer?
Der er visse ting, specielt papir,
som stjæler farven fra Bassanios kind.
Døden af en nær ven, alt andet ville ikke berøre
en solid mand.
Og værre endnu!
Med forlov, Bassanio,
Jeg er din egen halvdel
og jeg må dele med dig hvad brevet meddeler.
Åh søde Portia,
der er mange ubehagelige ord i denne skrivelse.
Venlig frue,
da jeg erklærede min kærlighed,
præciserede jeg at alt det jeg ejede var følelser -
Som gentleman fortalte jeg sandheden.
Ikke desto mindre, kære frue,
selv om jeg regnede mig selv for intet at være,
var jeg en pralhals alligevel.
Da jeg sagde min formue var nul,
burde jeg have sagt at det var endnu værre,
for jeg har bundet mig til en god ven,
som måtte søge hjælp hos en fjende
for at opfylde mine behov.
Her er brevet. Dette papir er min vens krop
og hver eneste ord et åbent sår.
Er det rigtigt, Salerio? Er alt gået tabt?
Fra Tripoli, fra Mexico, fra England?
Desværre.
Og selv om han havde pengene til at tilfredsstille jøden,
ville han ikke tage dem.
Han overrender regenten dag og nat
for at få retfærdighed.
Tyve købmænd, regenten
og andre mægtige personer har forsøgt at overbevise ham
men ingen kan få ham til at vige fra hans snak om retfærdighed.
Mens jeg var med ham,
hørte jeg ham sværge til Tubal og til Cush, hans landsmænd,
at han hellere vil have Antonios kød
end tyve gange værdien af det beløb han skylder ham.
Og jeg er sikker på at,
hvis lov, magt og myndigheder ikke går ham imod,
er det enden for Antonio.
Er det din kære ven der har problemer?
Den kæreste af dem alle.
Hvad skylder han?
For mig, tre tusind dukater.
Ikke mere?
Giv ham seks tusind og slet gælden.
Fordobl seks tusind og tredobl dem
før sådan en ven mister et hår p.g.a. Bassanio.
Lad mig høre brevet.
"Søde Bassanio, alle mine skibe er gået til grund, mine kreditorer truer,
"min formue er lille.
"Min gæld til jøden er forfalden og jeg kan ikke leve hvis jeg betaler den
"derfor er al gæld er slettet mellem os to,
"Hvis jeg ser dig til min død,
"kom kun p.g.a. kærlighed -
"ikke p.g.a. brevet."
Åh elskede,
aflys alle aftaler og gå!
Først...
gå med mig i kirke og kald mig kone.
Så til Venedig og din ven.
For du skal ikke ligge ved siden af mig med urolig sjæl.
Du skal få guld nok til at betale tyve gange gælden.
Når du har betalt, tag din ven med.
I mellemtiden vil Nerissa og jeg leve som tjenestefolk og enker.
Kom,
for du skal hen
til din bryllupsdag.
Gaoler, kig på ham, fortæl ikke om medlidenhed.
Det er fjolset der lånte penge gratis ud. Kig på ham.
Hør på mig, gode Shylock.
Jeg vil have mit gældsbevis. Snak mig ikke fra det.
Jeg har sværget at jeg vil inddrive det.
Du kaldte mig hund uden en årsag.
Og siden jeg er en hund, vogt dig fra mine tænder.
Regenten vil sørge for at retfærdighed sker fyldest.
Jeg undrer mig,
I er så glæde for at tage til udlands på hans forlangende.
- Jeg beder dig, lad mig tale! - Jeg vil have mit gældsbevis,
Jeg vil ikke høre dig tale.
Jeg vil have mit gældsbevis tal ikke mere.
Jeg er ikke idiot,
jeg vil ikke høre på nogen.
Jeg vil ikke have det.
Jeg vil have hvad der er mit.
Han er den mest genstridige køter der findes.
Lad ham være.
Jeg vil ikke bede ham længere.
Han vil have mit liv.
Jeg ved også hvorfor.
Jeg er sikker på regenten aldrig vil tillade sådan noget!
Regenten kan ikke fornægte loven.
P.g.a. af de fremmede vi har i Venedig, hvis fornægtet,
ville det påvirke statens sikkerhed.
Derfor, gå.
Åh!
Sorg og tab har mærket mig
at det vil være svært at finde et pund kød til min blodige kreditor i morgen.
Bed Bassanio komme for at se jeg betaler hans gæld.
Ellers er jeg ligeglad.
Frue, hvis du viste hvem du viser denne ære,
hvor rigtig en gentleman du sender lindring til,
hvor trofast en ven din mand er,
jeg ved at du ville være mere stolt end normal venlighed vil tillade.
Jeg har aldrig angret at gøre det rigtige, og gør det ikke nu.
Fordi venner som snakker og bruger tiden sammen
har lignende synspunkter og sjæle.
Hvilket fører til at Antonio, som er hjerteven med min mand,
må ligne ham meget.
Når det nu er sådan, betyder min økonomiske bistand kun lidt
da jeg køber sjælefred for at komme ud af dette onde.
Det lyder dog selv forhelligende.
Derfor, nok med det. Til noget andet.
Lorenzo, jeg overlader dig at styre huset
indtil min mand kommer tilbage.
Jeg har nemlig lovet himlen
jeg vil leve i kontemplation, kun betjent af Nerissa her,
- indtil min mand kommer tilbage. - Madam, med hele mit hjerte,
vil jeg adlyde alle ordrer.
Skønne tanker og tid venter dig.
Gå, skynd dig til Padua, giv dette til min fætter, gammel Bellario.
Gå!
Er det ikke sådan, fætter Bellario?
Hvor sød en rose...
Se, Jessica.
Se hvordan haveblomsten er kraftig indlejret i lys guld.
Uanset hvor lille en verden, vil den ikke synge som en engel?
Harmoni findes i udødelige sjæle.
Men, mens denne mudderfyldte klædning af forrådnelse, omringer den,
- kan vi ikke høre det. - Hm.
Jeg er aldrig glad når jeg hører sød musik.
For du er på vagt.
Manden der ikke har musik i sig
eller ikke bliver rørt af den
egner sig til forræderi, kneb og ødelæggelser.
Hans sind er mørk som natten
og hans følelser mørke som Erebus.
Stol ikke på ham.
Læg mærke til musikken.
Søde rose...
Vi får vores mænd at se før de savner os.
Skal de se os?
De skal, Nerissa,
men i sådan nogle klæder at de ikke vil genkende os.
Jeg vil tage ethvert væddemål om at når vi er forklædt som unge mænd,
vil jeg være den kønneste af dem.
Indkald jøden.
gør plads og lad ham stå foran os.
Han er kommet, my lord.
Shylock, verden mener, og jeg også,
at du har ført denne akt til dennes sidste time
og, dette betragtet, vil du vise medlidenhed,
mærkelig er dog din grusomhed.
Hvad siger du, jøde?
Vi forventer et fornuftigt svar.
Jeg har informeret Dem om hvad jeg har i sinde
og jeg har sværget ved vores hellige Sabbat, at jeg vil have mit gældsbevis.
Nægter De mig det,
så lad faren hærge over Venedig.
De spørger hvorfor jeg vælger et pund kød frem for
at modtage tre tusind dukater.
Det svarer jeg ikke på.
Betragt det som min indstilling - er det svaret?
Hvad hvis mit hus plages af en rotte
og jeg er villig til at give 10.000 dukater for at få den dræbt?
- Er det svar nok? - Nej.
Nogle mænd elsker ikke en gabende gris,
nogle bliver stødt hvis de beholder en kat
og andre der ikke kan holde sig tætte hvis sækkepiben lyder.
- For følelse, svinger man tingene
til hvad man kan lide eller afskyer.
Nu til svaret.
Siden der ikke er en rimelig grund hvorfor man ikke kan adlyde en gabende gris
en fredelig, nødvendig kat,
en sækkepibe,
bortset fra at gennemtvinge ting ved magt til uundgåelig skam
såsom at føle sig fornærmet,
kan jeg ikke give en grund,
eller vil give den,
udover had til Antonio,
derfor forfølger jeg denne sag.
- Er det svar nok? - Nej!
Dette er ikke et svar der kan forklare din grusomhed.
Jeg er ikke bundet til at behage Dem med svar.
Slår mænd ihjel hvad de ikke elsker?
Hader mænd de ting de ikke vil slå ihjel?
Enhver fornærmelse er ikke ha fra første øjeblik.
Vil De tillade en slange at bide to gange?
Jeg beder jer,
overvej jeres spørgsmål til jøden:
I kan lige så godt stå på stranden
og påbyde hovedfloden sænke sin vandstand.
Man kan lige så godt argumentere med ulven
om hvorfor den har fået hun fåret bløde for lammet.
Lige meget hvad I siger
til at formilde
hans jødiske hjerte.
Derfor bønfalder jeg jer, ikke flere tilbud,
men lad mig have min dom
og jøden sin vilje.
Nej! Nej!
Du lånte seks tusind dukater.
Her er seks.
Hvis hver dukat af seks tusind
var delt i seks og hver del en dukat værd
ville jeg ikke have dem, jeg vil have mit gældsbevis.
Hvordan kan du bede om barmhjertighed, når du ikke giver nogen?
Hvilken dom skal jeg frygte, siden jeg ikke har gjort noget?
De har mange købte slaver,
som, ligesom æsler hunde og muldyr,
bliver brugt til foragtelige og slaviske gøremål.
Skal jeg måske sige: lad dem være frie?
Gifte dem med jeres arvinger.
Hvorfor svede under byrderne?
Lad deres senge være lige så bløde som jeres.
Deres ganer tilfredsstillet med jeres mad.
I vil svare, "Slaverne er vores."
Og det samme svarer jeg.
Det pund af kød jeg vil have fra ham
er retfærdigt købt.
Det er mit.
Mit!
Mit.
Og jeg vil have det.
Hvis De nægter er jeres lov intet værd.
Der er ingen mening i Venedigs dekreter.
Jeg står for dom.
Svar.
- Skal jeg have det?
Stille! Stille!
Stille! Jeg kan afvise sagen
medmindre Bellario, en lærd jurist som jeg har sendt bud efter,
- kommer her i dag. - My lord!
En budbringer med et brev fra juristen
lige ankommet fra Padua.
Kommer du fra Padua, fra gammel Bellario?
Både og, my lord. Bellario sætter pris på Dem.
Hvorfor sliber du din kniv så ihærdigt?
For at skære mit tilgodehavende fra fallitten her.
Kan intet få dig til at skifte mening?
Nej, intet som du har forstand nok til at fremsige.
Vær fordømt, din gale hund og lad retten dømme dig til døden.
Så længe du ikke kan anfægte min gæld,
råber du forgæves.
Forbered jeres hjerne, gode ungdom, ellers fører det til ruin.
Jeg står for ret.
- Jeg står for ret! - Stille! Stille!
Dette brev anbefaler en ung men lærd jurist til vores retssal.
- Nå, hvor er han? - Han venter her spændt
på Deres svar, om hvorvidt han må komme ind.
Gå, vis ham venligst ind.
I mellemtiden vil retten høre Bellarios brev.
"Deres Nåde må forstå at jeg var syg da jeg modtog indkaldelsen
"men da budbringeren kom var en ung jurist fra Rom her
"hans navn er Balthasar.
"Han kommer til tage min plads på min forlangende.
"Jeg beder Dem, tag ikke fejl af hans unge alder,
"for jeg har aldrig kendt så ung en krop med så klogt et hoved.
"Jeg forventer at De vil acceptere ham."
Det var hvad Bellario skrev. Åh, og nu, formoder jeg, kommer juristen.
Velkommen hertil.
Tag plads.
Er du bekendt med dagens retssag?
Jeg er meget vel informeret.
Hvem er købmanden her og hvem er jøden?
Antonio og gammel Shylock, begge er her.
- Hedder du Shylock? - Shylock er mit navn.
Mærkeligt er dit tilgodehavende,
ikke desto mindre kan den venetianske lov ikke forhindre du fortsætter.
- Du er i hans magt, ikke? - Ja, sådan siger han.
- Anerkender du gældsbeviset? - Ja.
Så må jøden være barmhjertig
Hvorfor skulle jeg det? Fortæl.
Barmhjertigheden kan ikke defineres,
den kommer som regndråberne.
Det er velsignet to gange -
Den velsigner ham der giver og ham der modtager.
den er mægtig bland de mægtigste ting.
Passer til monarken bedre end kronen.
Hans scepter viser kraften af den temporale magt,
evnen til at blive frygtet.
Men barmhjertighed er over det.
Det er indbygget i kongernes hjerte.
Det er et redskab til guddommen
og jordiske magter der minder om Guds
når barmhjertighed sejrer over retfærdighed.
Derfor, jøde, selv om du ønsker retfærdighed,
tag hensyn til det.
Med retfærdighed bliver vi ikke frelst.
Vi beder om barmhjertighed.
og samme bøn lærer os at være det selv.
Jeg har talt så længe for at formilde den retfærdighed du ønsker,
for, følger du det nøje
må Venedig dømme denne købmand.
Mit gældsbevis først.
Jeg kræver at loven overholdes,
bøden og udbyttet af det.
- Kan han ikke betale? - Jo, det har jeg tilbudt,
ja, to gange beløbet.
Og, er det ikke nok, vil jeg binde mig til at betale ti gange over
med mine hænder, hoved, hjerte!
Hvis dette ikke er nok må det være p.g.a. ondskab.
Jeg beder, bøj loven en enkelt gang - for at gøre noget rigtigt
gør meget lidt forkert og styr denne onde djævel.
Kan ikke ske. Ingen magt i Venedig kan ændre en skreven lov.
For det ville danne præcedens
og mange fejl vil finde sted i staten.
- Kan ikke ske. - En Daniel er kommet for ret.
Ja, en Daniel.
Åh kloge, unde dommer, jeg er beæret.
Må jeg se gældsbeviset.
Vær så god.
Shylock, der er to gange beløbet.
En ed, en ed.
Jeg har sværget.
Skal jeg begå edsbrud?
Nej. Ikke for Venedig.
Gældsbeviset står til pant
og lovmæssigt må jøden forlange et pund kød
skåret ud tæt ved købmandens hjerte.
Hav barmhjertighed.
Tag det dobbelte og lad mig rive gældsbeviset.
Når det er betalt i henhold til betingelserne.
Jeg opfordrer retten
til at dømme.
Sådan vil det være. Gør brystet klart for hans kniv.
Åh nobel dommer, fortrinlig ung mand.
Da loven tillader bøden.
som bestemt efter gældsbeviset.
Sandt åh kloge dommer.
Du er ældre end du ser ud til.
- Derfor, blot brystet. - Ja, hans bryst.
Sådan siger gældsbeviset, ikke, dommer?
Tæt ved hjertet.
- Det er ordene. - Korrekt.
Har vi vægte til at veje kødet?
Jeg har dem her.
Skaf en kirurg, Shylock, på din regning
til at standse blødningen.
Står der noget om det i gældsbeviset?
Det står der ikke men hvad så? 'Gør det af medlidenhed.
Jeg kan ikke finde det. Det står ikke i gældsbeviset.
Du, købmand, har du noget at sige?
Meget lidt.
Jeg er bevæbnet og parat.
Giv mig din hånd, Bassanio.
Farvel.
Begræd ikke at jeg er tvunget til dette for din skyld.
For her viser skæbnen sig mere venlig end normalt.
Anbefal mig til din ærværdige kone.
Fortæl at Antonios liv er slut.
Sig hvor meget jeg elskede dig, tal pænt om mig efter min død.
Dette sagt,
spørg hende om at være dommer over hvorvidt Bassanio har elsket før.
Vær ked af at du skal miste din kære ven
men ikke at han har betalt for din gæld.
For hvis jøden skærer dybt nok
vil jeg betale med det samme.
Antonio, jeg er gift med en hustru
som er mig kær som livet selv.
Men selve livet, min hustru og hele verden
sætter jeg ikke højere end dit liv.
Jeg ville miste alt her
til at frelse dig.
Jeg har en hustru som jeg elsker -
Jeg ville ønske mig hun var i himmelen for at øve magt
til at ændre denne forbandede jøde!
Jeg har en datter!
som jeg ville ønske gift til den værste forbryder
frem for en kristen.
Vi spilder tiden. Eksekver dommen.
Vær så god.
Et pund af købmandens kød er dit.
Retten anbefaler det og loven giver det.
Korrekt, dommer.
Og du må skæret kødet fra hans bryst.
Retten anbefaler det og loven giver tilladelse til det.
Belært dommer.
Dommen.
Kom.
Forbered dig.
- Stop en kende! - Åh!
Der er mere.
Gældsbeviset giver dig ikke så meget som en dråbe blod.
Ordene er, ordret, et pund kød.
Tag så dit gældsbevis, tag et pund kød,
men under afskæringen, hvis du bare udgyder en dråbe blod,
vil dine besiddelser, ifølge lovgivningen, blive konfiskeret
til staten Venedig.
Åh høj dommer!
Bemærk, jøde. Lærd dommer!
Er det loven?
Kig selv.
Siden du forlanger retfærdighed,
vær sikker på at du vil få mere retfærdighed end du ønsker.
Nå.
Jeg tager tilbudet så.
Betal to gange
og lad den kristne slippe.
- Her er pengene. - Roligt. Jøden skal have al retfærdighed.
Rolig nu. Han skal ikke få andet end straffen.
Derfor, skær kødet.
Udgyd ikke blod
ej heller skær mere eller mindre end et pund kød.
Tager du mere eller mindre
uanset om det bliver mere eller mindre
svarende til en tyvende del af en tøddel,
ja endog, hvis vægten bevæger sig mere end svarende til et hår,
dør du
og alle dine besiddelser bliver konfiskeret.
- En anden Daniel!
Nu, vantro, hænger du på den!
Hvorfor tøver jøden?
Vil jeg end ikke beholde min kapital?
Intet andet end gældsbeviset, taget på dit ansvar, jøde.
Djævelen er med ham.
- Jeg vil ikke tøve længere. - Tøv, jøde.
Loven siger noget mere.
Det står skrevet i Venedigs love,
at hvis det kan bevises at en udlænding direkte eller indirekte
forårsager døden af en borger,
skal modparten have halvdelen af hans formue.
Resten går til staten
og forbryderens liv ligger i hænderne på regenten,
uanset andres beklagelser.
Og i denne situation mener jeg du står.
Ned så,
og bed om nåde fra regenten.
Anmod om at du kan forlade stedet for bare at hænge dig.
For at se på forskellen i vores ånd, giver jeg dig livet
før du spørger om det.
Halvdelen af din formue er Antonios, resten går til staten.
Tag mit liv og alt -
skån mig ikke.
Du tager mit hus når du fjerner afstiveren.
Du tager mit liv
når du fratager mig de midler som jeg lever af.
Hvilken nåde kan du vise ham, Antonio?
En gratis strikke til at hænge sig i og intet andet, for Guds skyld.
For at behage regenten og retten
giver jeg afkald på halvdelen.
Den anden halvdel vil jeg bruge,
til forfald efter hans død
til den herre som har stjålet hans datter.
Og endnu en ting,
han må blive kristen.
Det skal han gøre ellers trækker jeg benådningen tilbage
jeg lige har givet ham.
Er du tilfreds, jøde?
Hvad siger du?
Oh...
Jeg er tilfreds.
Assistent, udform et gavedokument.
I må have mig undskyldt. Jeg må gå.
Jeg har det skidt.
Jeg vil... send dokumentet og jeg skriver under.
Gå så men få det gjort.
Retten er hævet.
- Min herre,
Min ven og jeg er, i dag, blevet forskånet, takket være dit klogskab
for tunge byrder,
og derfor de tre tusind dukater, som vi skyldte jøden
vil vi frit betale til dig.
- Mm. - Og alligevel være i gæld
til dig, uanset dette.
Den der er tilfreds er velbetalt
og jeg er tilfreds fordi jeg har udfriet dig
og derfor betragter jeg mig som betalt - Farvel.
Gode herre, jeg må insistere.
Tag et minde om os, som gave, ikke betaling.
Ønsk 2 ting.
Ikke for at fornægte hvad jeg har sagt eller undskylde.
Du presser mig til det.
Giv mig dine handsker. Jeg vil have dem på for din skyld.
Og for kærlighed, tager jeg denne ring.
Træk ikke hånden tilbage, jeg tager ikke mere end det,
og du vil ikke fornægte mig ringen.
Denne ring... gode herre, er en bagatel, jeg ville skamme dig hvis jeg gav dig den.
Jeg vil kun have den.
Mere hviler på den end værdien.
Jeg vil give dig den bedste ring af hele Venedig,
men den vil jeg beholde.
Åh, jeg ser.
Du er stor i munden, først får du mig til at ønske,
og så viser du mig hvordan man skal besvare sådan et ønske.
Jeg fik ringen af min kone.
Åh!
Og hun fik mig til at love at jeg aldrig ville sælge den eller forære
eller miste den.
Denne undskyldning bruger mange mænd til at spare på gaverne
og hvis din kone er ved sine fulde fem,
forklar hende jeg har fortjent den.
I bliver ikke uvenner for altid fordi du har givet mig den.
Bassanio, lad ham få ringen.
Lad ikke hans tjeneste og min kærlighed
overgår din kones bestemmelse.
Gå til jødens hus. Giv ham dokumentet: han skal skrive under.
Hallo! Bassanio, kommet på bedre tanker sender dig denne ring.
Han inviterer jer til aftensmad.
Kan ikke lade sig gøre.
Men jeg accepterer hans ring.
Fortæl ham det.
Men jeg vil sætte pris hvis du viser mig vejen til Shylocks hus.
Så gerne.
Jeg skal se om jeg kan få min mands ring trods hans løfte.
Kære fruer, velkommen hjem.
Vi har bedt for vores mænd,
og deres tilbagevenden.
Denne nat er snart til ende.
Det ser lidt bleg ud.
såsom en dag hvor solen er skjult.
- Hallo! - Fred.
Du er velkommen hjem.
Tak frue. Og hils min ven velkommen også.
Det er manden, Antonio, som jeg føler mig bundet til.
Og det burde du også gøre,
for han var dig hengiven.
Det er jeg godt klar over.
Sir, velkommen til vores hus.
Men jeg vil vise det med andet end ord.
Ved Gud jeg sværger du gør mig urette.
Jeg gav den til dommerens assistent.
Vær kastreret den der fik den,
siden du tager det så ilde op.
En diskussion, allerede? Hvad går det ud på?
Om en guldring, en ubetydelig ring hun gav mig,
dens motto var, ordret, som en knivmagers poesi på en kniv.
"Elsk mig og forlad mig aldrig."
Taler du om mottoet eller værdien?
Du lovede, da jeg gav dig den
at du ville bære den indtil din død
og at den skulle ligge med dig i graven.
Om ikke andet, p.g.a. din ed
burde du have respekteret dette og beholdt ringen.
- Jeg gav den til dommerens assistent! - Jeg gav den til en ung mand,
drengelignende, lille af statur, ikke højere end dig selv.
Det er ikke acceptabelt, i sandhed,
at skille sig ad så let med din kones første gave.
Jeg gav min elskede en ring og fik ham til at sværge han ville beholde den.
Og her står han.
Han havde ellers svoret han ikke ville give den fra sig
endsige tage det ud af fingeren for alle rigdomme verden kan byde.
Bedre tjent med at skære min venstre hånd af og foregive jeg tabte den.
- Bassanio gav sin ring væk. - Hm?
til dommeren som bad om den og i virkelighed fortjente den også.
Og så hans assistent. som skrev under retssagen, bad
udelukkende om de to ring.
Jeg vil således ikke lyve
og du kan se min finger mangler ringen, det er... væk.
Ikke desto mindre har du ikke overholdt din ed.
Ved Gud, kommer jeg ikke i seng uden at have set ringen.
Og heller ikke i din.
Søde Portia, hvis du viste hvem jeg gav ringen til,
hvis du viste for hvem jeg gav den,
og ville forstå for hvad jeg gav ringen
og hvor uvilligt jeg gav den,
ville du formilde dig.
Hvis du værdsat ringens værdi
eller satte halv så meget pris på den der gav dig ringen,
eller den ære du burde have udvist ved at beholde ringen,
ville du ikke have skilt dig ad med den.
Nerissa lærer mig hvad jeg skal tro.
Jeg vil dø for det men en kvinde har ringen.
Nej, jeg sværger, madame, ved min sjæl, ingen kvinde fik den
men en dommer,
som sagde nej til tre tusind dukater og kun bad om ringen
som jeg nægtede ham i første omgang,
selv om han havde frelst livet på min kære ven.
Hvad skal jeg sige, søde frue?
Jeg blev nødt til at sende den til ham.
Lad ikke den lærde komme tæt på mit hus.
Siden han har ringen jeg elskede og som du svor vil beholde,
Jeg vil være lige så liberal som du er -
Jeg vil ikke nægte ham noget jeg har.
Nej, hverken min krop eller ægtesengen,
jeg vil komme til at kende ham, sikkert nok.
Portia, undskyld
og i vennernes nærvær,
bedyrer jeg at jeg altid vil respektere mine edder med dig.
Jeg har lånt min krop ud for ham.
Jeg vil sætte min sjæl på spil,
at din mand...
aldrig nogensinde vil tilsidesætte en ed.
Så skal du være hans vogter.
Giv ham dette.
- Og spørg ham om at være mere forsigtig fremover
My lord Bassanio, sværg du vil beholde ringen.
Ved Gud det er den samme ring jeg gav dommeren.
Jeg fik den af ham. Undskyld mig, Bassanio,
for, ved denne ring, vil dommeren sove med mig.
Og undskyld, min gode Gratiano,
for den lille mand, dommerens assistent,
til gengæld for den lå med mig i sengen i nat.
Hvad...
Det er som reparationen af vejene om sommeren,
når vejene er rimeligt fremkommelige.
Er vi nu hanrejer, selv om vi ikke har fortjent det?
Var din mund.
I vil blive overrasket.
Bassanio...
Her er brevet, fra Padua og gammel Bellario.
Der vil du læse at Portia var dommeren,
Nerissa hendes assistent.
Lorenzo her vil kunne bevidne at jeg tog af sted umiddelbart efter jer
og lige netop er tilbagekommet.
Du var dommeren og jeg genkendte dig ikke?
var du assistenten som ville have gjort mig til hanrej?
Ja, men assistenten der aldrig gjorde det siden han ikke er en mand.
Søde dommer,
du skal være min sengekammerat.
Når jeg ikke er her, sov med min hustru.
Hvad nu, Lorenzo?
Min assistent har noget godt til dig.
Ja, jeg giver til Jessica og dig, fra den rige jøde
en speciel gave på hvad han ejer når han nu dør.
Åh!
Skønne fruer, I skænker manna til sultne folk.
Det er næsten morgen
og dog, er jeg sikker på du ikke er tilfreds endnu.
Lad os gå ind.
Og jeg vil svare på alt hvad du spørger om.
Nuvel, lad det ske.
Det første forhør til min Nerissa skal være
om hun vil vente til næste nat om at gå i seng eller gøre det nu,
da dagen er to timer gammel allerede.
Men når lyset kommer, vil jeg ønske mørke
mens jeg sover sammen med dommerens assistent.
Nuvel, mens jeg lever vil jeg altid bære Nerissas ring.