MYSTERIET VED SLACK BAY
- Jeg gider ikke mere. Jeg går hjem. - Jeg er snart træt af dig, Ma Loute.
Du brokker dig altid. Vi går nu. Tidevandet stiger.
Vi går hjem, rollinger.
Se, far.
Hjælp dog til.
Hvor er det dog herligt, hver gang man genser kysten.
At se landskabet. Se, der er nogle muslingesamlere.
Hvor malerisk.
Kom nu, Ma Loute.
Ikke sandt, Billie? André...
Det var en pragtfuld idé at bygge dit lille Typhonium her.
Den stinker, den møgøse.
- Han spyttede på mig, mor! - Hold op med det pjat!
Ma Loute og Clo-Clo, kan I så holde op!
- Her forsvandt vedkommende angiveligt. - Her?
- Hernede. - Lige her?
- Hernede. - Nå, dernede?
- Man forsvinder da ikke uden videre. - Hans briller lå dernede.
- En landligger? - Ja. En herre fra Lille.
Lad os gå ned og se på det.
Jeg kan ikke gå her. Jeg falder. Jeg tager den på bagdelen.
Malfoy! Malfoy!
Jeg kommer, chef.
- De kunne være kommet til skade. - Der skete ikke noget.
- Her, altså? - Ja, chef.
Der, hvor flaget står, havde han tabt sine briller.
Jeg ser på det.
I søndags var det også en landligger. En frue fra Roubaix.
- Lille, Roubaix... - Tourcoing.
Vi skulle nødig have en hele serie. En, to, tre, fire.
Det begynder at lugte lidt svedent.
- Mor, jeg er træt af at bære sækkene. - Hold op med at kværulere.
- Hvorfor får Louis lov til at skubbe? - Fordi han er mindre.
Hold op med det der. Så er det godt.
Kom i gang med muslingerne.
Kom så her.
- Ma Loute! - Skynd dig lidt.
Gå i gang med muslingerne. Din far er gået, så du hjælper mig.
Kom her.
Kan I så tage det roligt!
Børn!
Der er farligt dernede.
Der er mudret nede i bugten.
Der er mundret nede i bugten.
Blåregnen...
Åh, Nadège...
De spreder jo bare støvet. Støv skal fjernes.
- Hvordan det? - Kors, hvor er hun enfoldig.
Smut ud og skræl kartofler i stedet, Nadège.
Blåregnen!
Isabelle? Isabelle?
Blåregnen! Blåregnen!
- Du brækker halsen, Isabelle. - Nej da, André. Blåregnen?
Den er kæmpestor. Den er vokset to meter.
Det er et år siden, du så den sidst. Alting vokser, André.
Se efter, om tjenestepigen har fundet kartoflerne.
Kartoflerne. Javist.
Elskede? Hvad skal hun gøre, hvis hun finder kartoflerne?
- Skrælle dem, André. - Skrælle dem...
Skrælle kartoflerne.
Nå nej. Det er ikke den vej. Om forladelse.
Har De fundet kartoflerne, frøken?
- Jeg er ved at tørre dem, hr. - Hvabehar?
- Jeg tørrer dem. - De skal skrælles, siger fruen.
Jeg skræller dem ikke. Jeg tørrer dem.
Det kan måske ikke betale sig, hvis de skal skrælles bagefter.
Først vasker man dem, så tørrer man dem, og så skræller man dem.
Og hvad gør man så?
Så skærer man dem ud til pomfritter og smider dem i olie. Og hvad så, hr.?
Så spiser man dem. De smager så godt, hr.
Det skal jeg sige til fruen.
Vaske, tørre, skrælle. Skrælle, vaske...
- Fald nu ikke i, frue. - Der har vi Den Evige.
- Sømændenes frelser. - Ikke Vor Frelser?
Nej, nej. Han har frelst alle dem, der er forlist på havet.
- Omkring 100 mennesker. - 100 mennesker?
Nu fragter han folk over vandet sammen med sønnen Ma Loute.
- For 20 centimes. Det er billigt. - Ja, minsandten.
Kniber det med bentøjet?
- Jeg hører, at De kan fragte mig over? - Ja. 20 centimes.
Værsgo.
Løft armene op i vejret.
Hjælp!
Vi kan ikke svømme!
Kom og hjælp os!
- Kom og hjælp os! - Hvad er der los?
Vi er sunket ned i dyndet. Kom og hjælp os!
Der er vand overalt. Normalt kan vi godt gå denne vej.
- Vi bor dernede. - Hvor bor du?
Vel ikke i østersparken?
Har du tabt mælet?
Du bor i landsbyen, ikke?
Jeg kan kende dig. Du gik og samlede muslinger i formiddags.
Jeg hedder Billie. Det er mine kusiner Blanche og Gaby.
Hvad hedder du?
Ma Loute! Ma Loute!
Hedder du Ma Loute?
Han hedder Ma Loute.
Nu skal jeg.
Som du kan se, er Isabelle i fuld gang med det huslige arbejde.
Isabelle? Din bror er kommet på besøg, Isabelle.
Sikke en overraskelse, Christian.
Der er iskoldt i hele huset.
Nej, Nadège. Ikke sådan.
Det skal foldes pænt. En, to, tre.
Er...?
Er... dine børn her?
De er på badeværelset.
Vi er lige kommet, og de har allerede været sunket ned i dyndet i bugten.
- De spilder ikke tiden. - Tilsyneladende ikke.
- Er du stadig i Calais? - Ja, der er jeg glad for at være.
Du er ikke ked af, at du skiftede Nordfrankrig ud med Pas-de-Calais?
Ikke det mindste.
- Hvordan har min onkel det? - Far har det rigtig godt.
Din søster har travlt. Det er ikke sikkert, du ser hende i dag.
Jeg ville også bare hilse på jer. Jeg kommer igen. Jeg bor jo tæt på.
På gensyn, Christian.
Det var rart at se dig, Christian.
Vi ved, hvad vi skal gøre, André, men vi gør det ikke.
We know what to do, but we do not do.
Han kommer.
Onkel!
- Goddag, onkel. - Billie er blevet en dreng igen.
- Grisede du din kjole til, mit pus? - Onkel, onkel, onkel!
Forsvind med jer, børn!
De er nogle små banditter, Christian. De gør det kun for at drille dig.
Nu skal jeg følge dig ud.
Bliver du ikke?
Så kom til frokost på lørdag. Eller søndag efter processionen.
Hvorfor lægger du dig ned, Nadège?
Det er nu besynderligt, at det ikke er folk herfra, der forsvinder.
Det er ofte mystisk, når folk forsvinder.
Hvad?
Chef! Vi har fundet en båd, som er skyllet op på stranden.
Hvad? Et forlis? Kom.
Jeg kan ikke løbe mere, Malfoy, Så brækker jeg mig.
Sikke et hjerteskærende syn.
- Det er bare et skib, der er kæntret. - Det gør stort indtryk.
Det er den skæbne, sømænd ofte må lide.
- Det ved jeg som søn af en sømand. - Hvor er De slem.
Der er ingen matroser om bord. De er alle sammen forsvundet.
- Det skal rapporteres til Calais. - Ja, chef.
Jeg har allerede to, der er forsvundet.
Det der er ikke mit bord.
Jeg arbejder på land. Ikke på bunden af havet.
- Er De her stadig? - Nej, nej.
- Jo, jo. - Nej, nej.
- Er nogen forsvundet? - Nej, nej.
- Jo, jo. Det hørte jeg da. - Forsvind med Dem.
Forsvind med Dem. Af sted!
- Voldtægt! - Af sted med Dem.
Så De det, Malfoy? Hysteriske kvindemenneske.
- Hvad er nu det? - Er det ikke fruens parasol?
Det ved jeg ikke. Jeg ser lige engang.
Malfoy, kom og hjælp mig op.
En dame har glemt sin parasol.
Jeg kan kende den. Den tilhører damen, vi så for ti minutter siden.
Jeg ved ikke...
- Kan hun have tabt den? - Der er ikke nogen vind.
En parasol er noget andet end en handske.
- Det er da mystisk. - Ja.
De må gerne træde af.
Fod.
- Er der nogen, der vil have mere fod? - Nej.
Clo-Clo? Lille Louis? Ma Loute?
- Er I sikre? Der er mere. - Ja.
- Helt sikre? - Ja.
Storetå?
Lidt lilletå? Eller hjerne?
- Så spis op og gå ud og leg. - Nej.
Hvad laver du her?
Er du færdig oppe hos burgøjserne?
Hold dog op med at kigge på, at jeg tisser.
Skal jeg guffe dig?
Guddommeligt.
Simpelthen guddommeligt.
Det er guddommeligt. Guddommeligt.
En fugl!
- Goddag. - To vidunderlige omeletter, tak.
Det er enestående. Se engang.
Beundringsværdig sømand.
En legemliggørelse af absolut skønhed.
Ja.
Omeletterne...
Det er prægtigt. Prægtigt.
Hvilken skønhed. Det er prægtigt.
Se sømanden.
Det er så enkelt. Nærmest et billede...
Det viser bare, at en sømand kan være indbegrebet af skønhed.
Perfektion.
Det er et billede.
Far! Mor!
Find et andet sted at lege. Hold fingrene fra den båd.
Børn, dog!
Kan I så nære jer!
Hvad tænker I dog på?
Kan I ikke se, at den gode mand arbejder?
Det er jo vanvittigt.
- Undskyld. - Det vidste vi ikke.
Vi legede bare.
De her mennesker...
De forstår ikke jeres leg.
Det er ikke folk som os.
Sådan noget siger man ikke, Isabelle.
Gå ned i bugten og leg, børn.
Behersk dig.
- Har du taget drengetøj på? - Ja.
Tak.
Kom, Billie.
Du gode gud. Det er et fantastisk landskab.
Synes De ikke, hr.? Det kan man jo se.
Det siger folk i al fald, men stemmer det nu også?
Goddag, d'herrer.
Jøsses!
Machin fra politiet i Calais. En fisker i østersparken så en dame gå herned.
- Har De båret hende over? - Vi bærer nogen over hver dag.
En tyk dame med en gul parasol.
De er tykke og tynde, mellemstore og høje.
- Hvad hedder De? - Brufort.
Brufort?
- Hvad med dig? - Brufort.
- Hvor bor du? - Saint Michel-kvarteret.
Javel.
- Kan man komme over til fods? - Vi har en båd.
Malfoy! Jeg er allerede faldet i én gang.
Ærlig talt.
Det her er første advarsel.
Pas på, du ikke får nummer to.
Mine sko skal lige tørre. Og mine strømper, Malfoy.
De har ret, chef. Man bliver syg, hvis man får kolde fødder.
Det er derfor, folk går med sko, Malfoy.
Sikke en kasse.
Og sikke en udsigtspost.
"Nej, det ved Gud! Vi skal vedligeholde de offentlige monumenter."
"Det er sådan, man skal forstå -
- restaurationen af verden."
"Det er..."
For det første har jeg aldrig hørt noget så galt.
For det andet, Isabelle, skal man slet ikke restaurere.
Det er ganske uacceptabelt.
For det tredje siger han, at vi skal lade dem dø.
Ærlig talt, Isabelle. Det er rystende.
Goddag, hr. Vi kommer fra politiet.
Inspektør Machin fra Calais. Sikke en udsigt. Og et særpræget hus.
Hvad hedder den stil?
Det er en villa i egyptisk stil.
Ptolemæisk, hr. inspektør.
Bygget i marmorsten fra Marquise-bruddet.
- Der er vist lagt cement udenpå. - Ja, afgjort.
Det hele er pudset.
Ja, det hele er blevet pudset. Med cement, ikke?
- Jo, det kan man godt sige. - Det er en ordentlig omgang.
Ja, det er enestående.
- Så, hr....? - André Van Peteghem fra Tourcoing.
Tourcoing?
Jeg er ked af at ulejlige Dem.
Har De set noget underligt herude i bugten?
De har jo et godt udsyn heroppefra.
Et godt udsyn, ja. Vi kan se noget.
Vi kan se noget. Et lille udsnit, som De kan se.
Hvad skulle jeg da have set, hr. inspektør?
Nogle mennesker, der forsvinder.
Er der nogen, der er forsvundet i bugten?
Ja, to personer.
Fra Lille og Roubaix. Og en mere.
De så ikke nogen forsvinde i går?
Jeg sidder jo ikke og overvåger bugten hele dagen, hr. inspektør.
- Flot udsigt. - Man ser den ikke mere.
Fordi man har den, ser man den ikke mere.
Det lyder underligt.
At man ikke bemærker udsigten mere, når man bor sådan et sted.
Mine børn! De er jo gået ned til bugten.
Træd til side.
Der er de. Se! Sammen med deres fætter.
Der ser De, hr. Van Peteghem. Det er en god udsigtspost.
Sikke De dog forskrækkede mig der, inspektør.
Pas på Dem selv.
Jeg regner med at høre fra Dem, hvis De skulle se noget herfra. Farvel.
Malfoy!
- Hvad nu? - Hvor har du det fra?
Det unge par, vi hentede i formiddag.
- Hvor var de fra? - Lille.
De kommer til at smage godt i aften, når de er unge.
Er det Saint Michel-kvarteret?
- Fiskerkvarteret. - Her er stille.
- De er vel på havet. - Ja. Du er kvik. Halløj, unger.
Kom her.
Hvad hedder I?
Har I tabt mælet? Er det her Brufort bor?
Der? Der? Der?
Ved De, hvor Brufort bor?
Chef! Familien Brufort bor der.
Bor familien Brufort der?
Ind med jer, rollinger.
Fru Brufort? Vi er fra politiet. Jeg skulle tale med Deres mand.
- Hvorfor? - Jeg talte med ham i formiddags.
Goddag igen.
- De bor altså her? - Ja.
- Hvorfor løj Deres børn? - Mine børn lyver ikke.
- Er De sikker? - Helt sikker.
- Kender De denne dame? - Nej. De spilder Deres tid.
Malfoy! Malfoy!
Malfoy... Malfoy.
Jeg har brækket halebenet.
Er det sjovt?
De morer sig, hvad?
Billie! Kom, Billie! Kom og kys din mor.
Sikke en gavstrik, han er. Han er en gavstrik.
Hvordan har mine niecer det? Hvordan har mine små skønheder det?
Kom.
Og hvordan har min lillebror det i sit fantastiske Typhonium?
Goddag, Aude.
Hvor ser du dog strålende ud, Isabelle.
Strålende.
Du gode gud, hvor er her smukt.
André! Milde himmel, hvor er det smukt.
Sikke et landskab, I har udsigt til.
Har du set noget lignende, Billie?
Jeg vænner mig aldrig til, hvor smukt her er.
Du kommer ellers hvert år, Aude. Hvert eneste år.
Slemme mand. Synes du, jeg er eksalteret?
Eller kommer jeg for ofte? Er det det? Kommer jeg for ofte?
Så sig dog noget, Isabelle.
Se, der er en fiskehejre.
Sikke dog et smukt dyr. En fiskehejre.
- Dine kufferter? - Chaufføren bærer dem ind.
Den her villa... Sikken dristighed, André.
Sikken arkitektur.
Hold op, Billie. Det gør ondt.
Billie...
Billie!
Åh, det brushoved!
Lad ham bare surmule, piger.
Vil du fragte mig over? Jeg betaler i morgen.
Hvorfor klæder du dig som en dreng, når du er en pige?
- Du er da vel ikke en dreng? - Nej, jeg er en pige, Ma Loute.
Jeg har bare klædt mig ud.
Lad os tage ud på havet.
Er De rar at holde fadet?
Han er så stædig. Nu ser vi ham ikke resten af dagen.
Billie er da sådan en sød dreng, Aude.
Han ved, at vi spiser klokken halv et.
Og vi har jo ferie.
Vær rar at hjælpe mig. Hold fadet.
Hvad siger I piger? Er han en rar dreng?
Nu sender du den vel ikke på gulvet, før vi overhovedet har smagt den?
Vel?
Så er det godt. Man laver ikke spas med maden.
Jeg skærer den ud i køkkenet. Kom med, Nadège.
Tag herrens kniv med.
Arme André.
Arme André. Hvorfor blev den kølle ikke skåret ud i køkkenet?
Du er så fummelfingret. Hvorfor ydmyger du dig selv?
Det kommer sig ikke så nøje, Aude.
Du skal ikke være ligesom far.
Sidder I og smeder rænker? Servér for fruen, Nadège.
Hvor herligt. Herligt.
Skal De ikke have bønner, frue? Lidt grønne bønner?
Servér for herren, Nadège.
Billie kan da ikke klare sig så længe uden frokost.
Som du selv sagde... så kan han være ganske ubøjelig, ikke?
Jo, men da ikke i så lang tid, André.
Måske skulle vi melde ham savnet.
- Savnet? - Ja. Er Billie måske ikke forsvundet?
- Jeg ringer til politiet. - Politiet? Hvorfor politiet?
Nej...
Træd tilbage, frue. Der er farligt her.
Jeg er ikke bjærger. Væk med Dem.
Det er min søster. Det er hendes søn, der muligvis er ude på havet.
- André! - Ja.
Bjærgerne gør, hvad de kan.
Ma Loute? Ma Loute?
Ma Loute?
Er De ikke klar over, hvor farligt der er på havet?
Der er ingen mening i at tage ud i sådan et vejr og blive kastet rundt.
Er De klar over, hvor travlt vi har?
Og havet... Jøsses, det kan jo opsluge Dem.
Hvad siger De?
Det er ikke sjovt. Kig på mig.
De skal ikke trøste Deres børn, frue.
Hvorfor står De her? Det var tankeløst sådan at tage ud på havet.
Det er jo uvejr. Med bølger og alverdens ting.
Og vind. Og bølger.
Familier. Børn.
Ordensmagten og heste.
Sømænd og masser af folk.
Ærlig talt. Alle er her.
Hvad skal det gøre godt for? Godt...
- Billie, min dreng! - Jeg kommer, mor!
Når vi ingen vegne kommer, svulmer jeg op, Malfoy.
Svulmer op og svulmer op.
Har I fundet noget?
Hvad siger du?
Jeg forstår ikke en lyd.
Du står der i din klokke. Dyk ned igen.
Der bor familien Brufort.
Kom nu, Malfoy. En, to.
En, to! En, to! En, to!
En, to!
En, to! En, to!
En, to!
Nå, man har fået båden fra i går tilbage, hr. Brufort?
Man forstår godt, De kaldes Den Evige. De har reddet mange liv.
Vi nød at se Dem i aktion. Og De reddede sønnikes liv.
Og den unge Peteghem, men der er jo stadig folk, der forsvinder.
De kendte måske ikke fruen på billedet, men jeg så Dem med de unge i går.
Jeg skal vel ikke have skylden for alle dem, der forsvinder?
Tag den med ro, hr. De er bare et vidne.
Jeg giver dem en tur, og så går de hjem.
- Ikke andet. - Det er jo min opgave at spørge.
Billie! Hvad er nu det for noget? Stopper det dog ikke snart?
Sikke en kær fugl. Er det ikke en solsort? André?
Jøsses, Malfoy. Har De set det? Pigen dér er ham knægten.
- Hvad? - Knægten dér er en pige.
Den der pige?
Knægten, som blev reddet sammen med Brufort-knægten.
Det er Van Peteghem-knægten.
- Det er en knægt klædt ud som pige. - Det er måske et karnevalskostume.
Han er... Hvad hedder det? Homofil. Og så i så ung alder.
Smukke Billie...
Pigebarnet er en dreng.
Er De med?
Chef, i mine øjne...
Jeg forstår ikke en lyd.
En pige er en pige, og en dreng er en dreng.
Christian. Min fætter.
Her på Typhonium. Det er jo mageløst.
Hvad mener du, Aude?
Christian holder til her hele sommeren hvert år ligesom dig.
Kom og giv din kusine et kys, din røver.
- Altså! - Christian!
Hvordan har du det, kære bror?
Lad os sætte os op på terrassen. André og Aude mundhugges allerede.
- Din røver! - Det tager lidt overhånd.
Sæt dig i en dækstol. Se. Den kalder på dig.
Christian!
Der fik du din straf, din røver, Christian.
Aude... Skulle det være en lille wisseki?
Det er tid til en... tid til en... Det er tid til en aperitif.
André...
En wisseki, Christian?
- Wisseki, ja tak. - André!
Nå ja, for pokker. Eller en limonade, måske?
Nej, en wisseki, tak, André.
Godt. En lille wisseki til Christian.
Det er tid til en aperitif. Og Isabelle? En lille portvin?
- En lille en. - En lille en.
Værsgo.
Værsgo, Isabelle. Og en wisseki til mig.
Det er formidabelt.
Det er tid til en, tid til en -
- tid til en aperitif.
Undskyld. Nu skal jeg, kære.
Det er så smukt.
Værsgo.
Nadège? Hors d'oeuvrerne?
Nadège?
Jeg er i gang, frue.
- Så er der procession i morgen. - Processionen, ja.
Det vil jeg for alt i verden ikke gå glip af.
- Hvorfor ikke, kære? - Hvorfor ikke, kære?
Kan I ikke gætte det?
Der var du, Nadège. Glimrende.
Nej, det kan vi ikke gætte.
Hvem bragte min Billie tilbage til mig fra det onde hav?
Den Evige, frue. Hr. Brufort.
- Bland dig nu ikke, Nadège. André! - Næ, hør nu, Nadège!
Fy, Nadège! Det var ikke hr. Brufort, der reddede Billie? Hvem var det?
- Sig det, Aude. - Det er da utåleligt.
Det var...
Det var Jomfru Maria, der reddede min Billie.
- Havets Frue. Ikke sandt? - Jovist.
Jovist.
Ja, men...
Det bliver en smuk pilgrimsfærd til ære for Jomfru Maria.
Se, hvem der kommer der.
Nadège, det var Jomfru Maria, der reddede Billie.
- Christian! - Det er min Billie.
Min Billie.
Nadège, vi går til bords. Kald pigerne ned fra deres værelse.
Hvem er den store dreng?
- Ma Loute, som jeg sejlede med. - Åh ja. Herligt.
- Ma... Ma... - Ma Loute, frue.
Du vil måske invitere din ven på middagsmad, Billie?
Sikke dog en herlig idé.
Vi står i stor gæld til din far, min dreng.
- Takker, hr. - "Takker, hr.". Hørte I det?
Pudsig måde at tale på.
Det er en storartet accent.
Cræsjan, gi' mæ din arm.
Se Typhonium'et.
Og den facade. Se. Facaden.
- Bliver vi her længe? - Ja.
- Jeg holder øje med Bruforts. - Den Evige.
- Den Evige Brufort, ja. - Han fragter folk over.
- Den store knægt er der ikke. - Det er klart.
Han driver vel omkring med ham asenet.
- Van Peteghem er nogle værre asener. - Nogle værre asener.
Se nu der.
Det er en nudist.
- Hun har ikke en trevl på. - Vi må væk, Malfoy.
Vi er ikke lurere, men betjente. Tilbage! Vi er betjente.
Det her er en nudistklit.
Flere løjerlige mennesker.
- En nymfoman. - Ja.
Homofile knægte, en nudist og de forsvundne.
- Jeg kigger lige. Det er vores opgave. - Ja, det er det.
Jeg er chefen. Jeg kigger.
Hun er forsvundet.
Hun er der ikke mere.
Malfoy! Malfoy! Malfoy!
Kom.
Hiv mig op.
Se, chef. Hun er pist forsvundet. Det er dog for galt.
Køteren er her stadig.
Køter! Køter! Køter!
Duke!
Ja, det er ret besynderligt.
Adskillige personer er forsvundet i løbet af de sidste uger.
Alle sammen her i bugten eller i Slack-klitterne.
- Hvordan dog det? - Folk forsvinder.
Det er ganske naturligt.
Jeg forsvandt også i klitterne i fjor. I omkring tre timer.
- Kan du huske det, André? - Ja, Christian.
Men du for vild. Forsvandt af dig selv. Det er noget andet.
Politiet er meget, meget bekymret.
Ikke mindst fordi alle de her folk er fra Lille, Roubaix og Tourcoing.
Lille, Roubaix og Tourcoing? Det er da forfærdeligt, André.
Forfærdeligt.
Er vi ikke fra Tourcoing? Vi er fra Tourcoing, André!
Du skræmmer os. Ikke når pigerne er her.
Der er intet at frygte.
Næ, hør nu. Politiet har fod på det.
De overvåger hele bugten og bringer alting i orden.
Og vores unge ven her passer på det bedre selskab her.
Du ville beskytte os, ikke, Ma Loute?
- Du ville beskytte os, ikke, Ma Loute? - Gå, Nadège!
Skal vi så gå glip af vores spadsereture i bugten?
Betjenten virkede ikke videre... ivrig.
Da han var her i går, virkede han da ganske...
Hvad skal jeg sige? Ganske engageret.
Ganske engageret, ja. Han virkede ganske engageret.
Det er nu en ret mystisk sag. Uden lig.
André!
Jeg...
Jeg behøver ikke at frygte at forsvinde.
Jeg kan roligt spadsere nede ved bugten.
Jeg er fra Calais.
Fra Calais? Du er da en af os, fætter.
Du er født i Tourcoing og kommer fra Tourcoing. Du er en forræder!
- Nej. - Ikke?
Christian har da ret.
Ingen fra Calais er forsvundet, så han kan roligt gå tur. Ikke, André?
Jo, der er ingen fare... Christian.
Ingen fare, Christian.
Ingen fare.
Men mig og Billie -
- vi går ingen steder alene indtil videre.
Hører I, piger? Det gælder også dig, Billie, og din ny ven Mo Louis.
Din nye ven... Men aldrig alene. Aldrig alene.
Der har vi kyllingen.
Vi fik i det mindste vores kære børn tilbage.
Det må være ved forsynets hjælp.
Der er dem, der bliver reddet og... de andre.
De her børn har ganske enkelt Guds nåde.
Blev de reddet, fordi de har Guds nåde -
- eller er det, fordi de blev reddet, at de har Guds nåde?
Jeg beder dig, André.
- Hvad er forudbestemt? - Det vil jeg blæse på, André.
Mænd stiger altid op på den høje hest, når der er noget, De ikke forstår.
Men som far sagde, så er vi Van Peteghem'er -
- uanset hvad der sker.
Van Peteghem'er forsvinder ikke.
Jeg, Christian Van Peteghem fra Calais -
- forsvinder lige så lidt i klitterne -
- som Billie Van Peteghem fra Tourcoing forsvinder på havet.
Kære fætter, De har ganske enkelt forstået mig.
Sådan hænger tingene bare sammen, så lad os i morgen takke Havets Frue -
- som gav os Mo Louis og Billie tilbage.
- Ma Loute. - Nå ja. Ma Loute.
- Hvad betyder Ma Loute? - Aner det ikke. Det hedder æ' bare.
"Det hedder æ' bare."
Min lille Ma Loute.
I eftermiddag skal vi have sandsejlads på stranden.
Kom nu.
Nu står du af.
Kom nu.
Bravo!
- Hjælp! - Far!
Jøsses! Hvem kørte den tingest?
- Hvem kørte den? - Min mand!
- Hvor er hr. Van Peteghem? - Jeg ved det ikke.
- Hvor er De? - André?
Mine damer og herrer...
Uanset hvor usandsynligt det lyder, så er her ikke noget lig. Et mysterium.
Det er da ikke muligt! Det er ikke muligt!
Jo.
Endnu en savnet, frue.
Det er en hel serie. En, to, tre, fire, fem.
André! Kom frem!
Kom til os!
Kæreste børn dog -
- hvor var det morsomt.
Hvorfor står det fartøj her på stranden?
Machin. Hør, Machin...
Hvorfor står det fartøj her på stranden?
Fartøjet der, Machin.
Hr. Peteghem. Er De ikke forsvundet?
- Bor du der? - Ja, det er mit kvarter.
St. Michel, fiskerkvarteret.
Kom.
- Hvem er det, Ma Loute? - Er det din kæreste, Ma Loute?
- Hun er smuk. - Hvor kommer hun fra?
- Smut med jer! - Hvor gammel er hun?
Skrid. Skrid med jer.
- Skrid så. - Hvem er hun?
- Hvad er det for en ballade? - Sig noget til dem.
Ma Loute!
Det er Billie, mor.
Skrid! Skrid så med jer!
Hvad kigger du på?
På, hvor du bor.
Her er smukt.
Her er meget almindeligt.
Hvad laver du?
Ma Loute?
Kære børn.
Løvernes brølen -
- ulvenes hylen -
- havets rasen i uvejr og de hærgende søer -
- er en del af evigheden, der er for stor for menneskets øje.
Mens båden blev kastet rundt, hviskede digteren til mig -
- netop da jeg så bjærgningsfolkene med vores to små vildfarne får.
I disse urolige tider, hvor vore hjerter skælver over for evigheden -
- lad os da hylde Havets Frue, som våger over enhver sømand i hans pram.
Havets Frue våger over jer som et fyrtårn.
Hun velsigner de spinkle fartøjer -
- fører dem væk fra de farlige rev -
- og vender dem mod de fiskerige dybder.
Træd nu sammen -
- så vore bønner kan stige op til vor hellige Havets Frue.
Og fisk i fred, kære børn.
Fisk i fred! Torsk og makreller til overflod.
Amen.
Goddag, hr.
Goddag, frue.
Mor...
Aude Van Peteghem.
André Van Peteghem.
- Goddag. - Fru Van Peteghem.
- Gaby. - Blanche.
We know what to do, but we do not do.
Min bror.
Elskede.
Stop det syge skuespil, Billie. Det er modbydeligt!
Velsignet er du blandt kvinder.
Og velsignet er dit livs frugt, Jesus.
Ak! Ak!
Nu smider jeg snart Jesusbarnet fra mig.
We know what to do, but we do not do!
Det barn er frugten af ondt blod, André. Den rene ondskab.
Jer mænd! Jeg afskyr jer!
Jeg afskyr jer alle sammen!
Tænk ikke at vide, hvem der er faderen. Dig og dine skændige gerninger!
Eller vores egen fars.
Vi var jo berusede, Aude.
Ti stille, André!
Du har undskyldninger for selv det værste. Du er djævelen selv.
Er du klar over, hvor ondt I har gjort mig, du og vores far?
Hvad med ham?
Var han i det mindste beruset?
Hvorfor invitere Billie hver sommer, hvis ikke for at være tæt på ham?
- For hans kusiners skyld. - Ti dog stille, André!
Stakkels barn! Stakkels barn!
Du ved jo ikke, om jeg er faderen, eller om det faktisk var vores far.
- Det kommer ud på ét. - Det ved jeg nu ikke...
Hvor det dog ligner mænd at føre så nøje regnskab med den skade, I gør.
Stakkels Billie! Stakkels Billie!
Hvad er det for et uhyre, vores blod har skabt?
Hvorfor har du ikke pigetøj på mere?
Jeg er en ung pige, der klæder sig ud som dreng.
- Hr. inspektør. - Hr. Van Peteghem.
Vi ville se, hvordan det gik.
Efter at De forulykkede i Deres sandsejler.
Det var vel nok smukt af Dem, inspektør Machin.
Vi er menneskelige. Jeg er også.
Frisk mod! Frisk mod!
Vi samledes alle sammen om Havets Frue.
Hende, der sørgede for, at vi fik Billie igen.
Deres dreng? Eller pige?
Pige eller dreng?
Halleluja. Halleluja.
Der var faktisk en dame, der fandt den her under processionen.
Der står her, at det er hr. Christian Van Peteghems.
Det er jo min fætters tegnebog. Eller min svogers.
Deres svoger eller Deres fætter?
Fætter og svoger, eftersom jeg er gift med hans søster.
De har da vel ikke giftet Dem med Deres kusine?
Grandkusine, hr. inspektør.
Er det ikke noget underligt noget?
Det er meget almindeligt inden for bedre borgerskab nordpå.
Med fætre og kusiner og alt det der.
Det er måske ét fedt?
Det skaber nogle industrielle alliancer, hr. inspektør.
Industrielle? Jøsses.
Sådan noget bruger vi ikke. Min kone er ikke industriel.
Det er den moderne verden, inspektør. Kapitalismen.
Kapitalismen? Jøsses.
Nadège, er hr. Christian her?
- Hvem, hr.? - Min fætter. Fruens bror.
Er fruens bror Deres fætter? Ham tossen?
Nadège, jeg beder Dem!
Nej, hr. Han er ikke kommet endnu.
Det var da ubegribeligt.
Det burde han være. Han gik foran os.
Han burde for længst være her. Nu er han vel ikke også forsvundet?
Er Christian forsvundet?
Ja, frue!
Men det er kun en antagelse. Så behersk Dem.
Sælg ikke skindet, før bjørnen er skudt. Deres fætter...
Nej, det er min storebror.
Både Deres storebror og Deres fætter?
Måske er Christian Van Peteghem slet ikke forsvundet.
Foregrib nu ikke tingene.
Jeg har fod på det.
Sammen med min assistent, hr. Malfoy. Så det skal nok gå.
Fat mod.
- Fragter du mig over, Ma Loute? - Ja, Billie.
Har du klunker?
Er du en fyr? Du har fuppet mig.
Det var her, de fandt Christian Peteghems tegnebog.
Hør, kan han være faldet ud over skrænten?
- Kan han være faldet ud over skrænten? - Nej, hr. Vi har set efter.
Han kan da ikke forsvinde ud i den blå luft.
Der er ikke faldet nogen ned herfra.
Der er frygtelig langt ned.
Pas på, fru Van Peteghem.
Det er et mirakel! Et mirakel! Isabelle?
- Det er et mirakel, hr. inspektør. - Jøsses!
Vi står lige oppe over statuen af Jomfru Maria.
Hun må have løftet hende op. Isabelle?
- Måske var det vinden. - Isabelle, min engel. Om forladelse.
Se, der er kød.
Forsvind, unger. Hvad har jeg sagt til jer?
I skal lade kødet være!
Hvad laver de?
Så er det godt!
- Gør det ondt? - Vent lidt...
Nej.
Du bed mig.
Ma Loute! Ma Loute! Ma Loute?
- Det er min tur. - Nej, det er min.
- Det er min tur, siger jeg. - Nej. Hold op.
Kan I så holde op, børn!
- Hvad foregår der? - Blanche siger, det er hendes tur.
- Er Billie ikke sammen med jer? - Nej.
- Er der stadig ikke nyt om Christian? - Desværre ikke, nej.
Min Billie!
- Min Billie! - Mor...
Min Billie! Min Billie!
Hvad er det for en ballade?
Min Billie...
Skal du smage den her?
Min Billie!
Også dig? Du kan da også godt få en.
Så!
Tak, hr. oberst.
Det er en værre redelighed.
Jeg spreder mine folk i klitterne.
Værsgo.
Hvis vi ikke finder noget, er det et stort mysterium, Malfoy.
Og går det sådan, henhører det ikke under os mere.
- Malfoy! Jeg letter. - Jeg finder et reb.
Jeg letter, Malfoy! Jeg letter!
Jeg letter, Malfoy!
Malfoy! Jeg letter!
Jeg har fod på det.
Jeg svulmer op!
Det er, fordi jeg ikke finder ud af noget.
Hjælp, Malfoy! Malfoy!
- De tager Dem sagen alt for nært. - Ja.
Det er derfor, jeg svulmer op.
Lad os komme af sted, Malfoy.
Held og lykke, soldater!
Held og lykke!
Led grundigt, mænd.
- De er her, chef. - De er stadig i live.
Godt, mænd.
Folk forsvinder.
Sådan er det bare. Sådan er det simpelthen bare.
Det her garden party...
Jeg vil gerne udtrykke vores dybeste...
Deres arbejde er ganske enkelt beundringsværdigt.
- Tak, hr Peteghem. - De har været så menneskelig.
Det bringer Victor Hugos ord i erindring...
"Van Peteghem er en kraft, man regner med."
Og De er en kraft, man regner med. Det er Hugos ord.
- En livskraft. - Ja. En kraftfuld en af slagsen.
- Ja. De har været beundringsværdig. - En kompliceret sag, Van Peteghem.
De agerede ikke bare som en kommissær, men brugte Deres intuition.
De har vendt op og ned på vores liv.
Tingene fik en heldig omgang.
Kommissær Machin, som altid har fingeren på pulsen, siger -
- at tingene fik en lykkelig udgang.
En lykkelig omgang, hr. Van Peteghem.
Hvabehar? Hvad sagde De?
- En lykkelig omgang. - Hvabehar?
- Det fik en lykkelig omgang. - En lykkelig udgang, ja.
Vi har Dem og kun Dem at takke for, at tingene magede sig til ren harmoni.
Jeg vil gerne hylde soldaterne for det, hr. Van Peteghem.
Naturligvis. De har været beundringsværdige.
- Skål for obersten. - Ja.
- Og præsten. - Javist.
- Præsten, Jomfru Maria... - Prægtigt menneske, denne præst.
Skål for os.
Skål.
- Skål for Deres helbred! - I lige måde.
Malfoy! Malfoy! Malfoy!
- Hr. inspektør! - Malfoy!
Hjælp! Hjælp! Hjælp!
- Jeg flyver væk! - Inspektør!
Jeg flyver væk! Hjælp!
Hr. Van Peteghem! Hjælp!
Jeg flyver væk!
Hjælp! Jeg flyver til havs! Hr. Van Peteghem!
Malfoy! Malfoy!
- Chef! - Grib fat i rebet. Hjælp!
Hr. Van Peteghem! Grib fat i rebet!
Inspektør Machin! Inspektør! Machin!
Red mig!
- Machin! Machin! - Malfoy! Malfoy!
Grib fat i rebet! Skynd Dem!
- Jøsses, jøsses, jøsses! - Chef!
- Jøsses... - Kom De noget til, chef?
Machin, kære ven. Kære ven, Machin.
Machin...
Kom, Machin.
- Machin... Machin... - Van Peteghem.
- Tak. - Van Peteghem.
Tak... tak.
Tak... Tak.
Tekstning: Lisbeth Beierholm Oneliner