FARBROR JOCKOS KIDDIE KAPERS PROFESSIONELL TALANG
Okej, okej, okej, allihop.
Min dotter behöver strålkastarljus.
Strunt i det.
Ni kommer att få chansen allihop.
Herbie. Herbie.
-Ja, Herbie. -Vi var här först.
Herbie, nu börjas det med mödrarna.
Glöm dem, George.
Jag vill inte ha dem bakom kulisserna.
Jag vill inte ha dem i byggnaden alls.
De försöker hjälpa sina barn.
Bråka inte, Herbie. Kan alla mödrar gå härifrån, tack?
Bort från scenen.
Jag vill att ni tar ett steg framåt en i taget.
Låt oss börja med den första pojken på farbror Jockos Kiddie Kapers.
Ta det från början och gå sedan till de sista åtta.
Okej.
Farbror Jocko presenterar-
-Clarence och hans klarinett.
Sätt igång.
Hoppa till slutet! Slutet, grabben. Till slutet.
Vem har vi här?
Baby June med sällskap.
Jag är "med sällskap".
Jag hjälper till. Tills min mor får reda på vad jag är bäst på.
Hon jobbar på det.
Ja, kära du.
Ni är trevliga, men vi har bara tid för halva numret.
Så kör igenom det snabbt, okej?
-Okej. -Okej.
Kom hit, Herbie.
Det lilla odjuret med ballongerna. Det är hon som ska få kontraktet.
Den som har talang får det.
-Jag är chef här, jag väljer ut dem. -Jag börjar tröttna på det här, George.
Gus! Gus!
Rikta det rosa ljuset mot den här dockan när hon snurrar runt, okej?
Och nu-
-presenterar farbror Jocko Baby June med sällskap.
Låt mig underhålla dig
Låt mig se dig le
Jag utför några sparkar
Jag gör några tricks
Jag ska berätta en historia
Jag dansar när...
Sjung ut, Louise! Sjung ut!
Tyst. Vem sa det?
Du ligger efter, Louise. Kom ikapp, kära du, kom ikapp.
-Vänta! Vänta! Vänta! -Bort från scenen är ni snäll.
Var det inte dig jag såg i Odd Fellows Hall?
-Min första make var en. -Inte jag.
-Pythias riddare. -Jag är ingen riddare.
Är du ingenting alls?
-Jag är en Elk. -Det borde jag ha insett.
Min far också. Ett, åtta, fem, tre, Seattle, Washington.
Hans tand är här någonstans. Jag är en heders Elk.
-Hej, Bill. -Hej...
Kan du hålla Chowsie?
Förkortning för "chow mein". Mor älskar det.
Louise, sluta sug på tummen.
Jag förundras över hur ni kan förvandla någon till artist.
Så om ni kan hjälpa flickorna genom att högt säga:
-Åh, mr Zipser... -Ja?
När de gör sin grej kan ni improvisera lite?
-Visst. -Visa dem.
-Vad ska jag göra, chefen? -Få bort henne!
Mr Elektricitet! Rikta strålkastaren mot Baby June.
Den rörliga.
Varje rörelse har betydelse.
Välj det rosa. Eller kanske gult?
Jag vet aldrig vilken färg jag vill ha.
-Beslut, beslut, beslut. -Hon är redo att hamna på topp.
Vi hade varit där om vi haft bra rådgivning.
På topp?
Obegränsad tid, friställning, toppen, jösses vad hon är...
Jaså? Våga inte skratta.
Låt oss fortsätta repetera.
-Vi är inte färdiga. -Enligt mig är ni det.
Utövar ni favorisering? Louise har hört allt.
Vi är ärliga.
Hur kan ni låta den talanglösa ballongen blockera mina flickor?
Jag lämnar scenen när hon gör det? Är ni inte lojal mot Elkarna?
Det handlar om talang.
Mina flickor är de enda med talang här.
Det här ska redaktören på "Gazette" få reda på.
Han råkar nämligen vara en Elk.
Folk ska också veta att uttagningen är uppgjort på förhand.
Vänta bakom kulisserna.
Tack så mycket.
Låt mig underhålla dig
-Tack, mr Jocko. -Kom hit, Herbie!
Tack, mr Zipser.
Jag bryr mig inte, ballongen får kontraktet.
Jag ska berätta en historia
Du kan skriva på, jag slutar.
Kör på, flickor.
Farbror Jocko var en gentleman.
Han slutade.
Jag gjorde som vanligt med mina vigselringar.
Jag pantsatte alla tre.
Sedan begav vi oss till fars hus i Seattle för återfinansiering.
Vi var som en avancerande armé, med baktändning hela vägen dit.
Jag har funderat lite.
Varför har jag tre fäder?
För att du har tur.
Måste det vara så kallt?
Andas på varandra.
Håll termosflaskan mot er.
Varför måste den här skrothögen stanna hela tiden?
För att den inte rör på sig, mor.
Måste vara universalkopplingen eller baken.
Var inte ful i mun.
Oroa er inte. Jag fixar det.
Något har smält.
Titta, mor.
VÄLKOMMEN TILL KLAMATH FALLS
Vad ska vi ta oss till, mor?
Vi stannar till här.
Den här byn måste ha en teater.
Vi liftar in till stan och hälsar på en av mina bröder.
Har du bröder här också, mor?
Praktiskt taget alla män är hennes bröder.
Enligt morfar kan man läsa sig till storleken på en mans hjärta-
-genom knappen i hans kavajslag.
-Vad skulle han säga om bilen, mor? -Han skulle fråga om den var försäkrad.
Det är den väl?
Bara mot eldsvådor.
Lasta av allting, jag känner lukten av rök.
Mr Willis, jag vill inte höra talas om vad den andra försäljaren brukade sälja.
Hur mycket godis fick ni sålt? Ingenting. Han missledde er.
Ni är inte med på noterna om ni säljer vanlig choklad.
Det är som kvinnor med krinolin. Detta är ungdomens era.
Självständiga kvinnor. Världen knaprar i sig.
Vad skulle du sälja?
Knapriga Butterfingers.
Knapriga Baby Ruths täckta med näringsrik mjölkchoklad.
Jag skriver upp att ni vill ha 100 stycken, mr Willis.
Ni kommer garanterat att beställa fler om en månad.
120 chokladkakor.
Du lurar dig själv. Fråga henne vad hennes barn äter.
Butterfingers.
Det säger jag som mor. Vem säger emot en mor?
Inte jag. 240 blandade sorter.
-Mr Willis... -Är du kvinnan från Buffalo...
...som Beckman ringde mig om?
Ja. Jag är här för att prata om föreställningen.
-Hur stor är orkestern? -Piano, kapell, stol.
-Vad är det för föreställning? -Den är bra. Jag såg den i L.A.
-Är ni ihop? -Jag har aldrig sett honom.
Jag pratar som proffs.
Tja, ibland sätter jag ihop en föreställning om filmen inte är bra.
Och om sanningen ska fram så är filmen inte bra.
Men den här stan är väldigt broderlig.
Är du verkligen en Buffalodam?
Hedersdam.
-Nu kan vi komma till sak. -Det blir 60-40.
Avgjort.
Hon får 60, du får 40.
-Inga garantier. -Med stan full av Buffalobor...
...behövs inga garantier.
Jag gillar det inte, men jag får dras med min ed.
Om ni ursäktar mig så måste jag laga vasken på damtoaletten.
-Tack för de 60. -Tack för beställningen.
Tack för att du sade att du såg mig i L.A.
Det gjorde jag. Hejsan, Chowsie.
Det var jag som var farbror Jocko.
Farbror Jock... Var är glasögonen och hatten?
-Varför säljer du godis? -Du fick mig att sluta.
-Jag? -Du utlöste det i L.A.
Jag hade tänkt på det länge och jag sjunger som en fågel.
Jag lyfter på hatten. Sommers. Herbie.
Hovick. Rose Hovick.
Hur kommer det sig att du blev gottförsäljare?
För att...
Inom ditt yrke tjänar du pengar den hårda vägen.
Inte om det ligger i blodet.
Du liknar en pionjärkvinna utan gränser när du säger så.
Är det bra eller dåligt?
Bra. Du har vad som krävs.
Du låter inte världen köra med dig.
Det är cocktaildags, Rose.
Jag vill bjuda dig på sprit och lite att äta.
Här finns en lokal lönnkrog som serverar gott gin-
-och god chow mein om du gillar kinamat.
Finns det något annat?
Du är en riktig Irene Castle, Rose.
Det är alla i min familj, förutom Louise.
-Men du jobbar på det. -Det kan du slå vad om.
Hon måste kunna något, June är redan ett showbizfenomen.
Hon är en arbetsmyra.
Jag skulle vilja se henne i en stor föreställning.
Och sex brunetter i bakgrunden som framhäver hennes blonda hår.
Vill du visa upp henne, gör det med några pojkar-
-liksom Ziegfeld.
Vad vet Ziegfeld om varité? Jag har redan bestämt mig.
Du har fel, Rose, det bör vara pojkar.
Jag behöver inga råd från gottförsäljare.
-Notan, tack. -Bli inte arg, Herbie.
Jag vet att jag behöver rådgivning och en manager.
-Jag känner alla inom branschen. -Vem då? Senare, tjänare.
Ja, frun.
En bättre fråga är: Vem känner jag inte?
Jag har träffat dem alla. Mr Albee, mr Loew, mr Goldstone.
Vet du vad mr Goldstone säger när vi träffas?
-Vad säger han? -"Hej, Herbie."
Hej, Herbie.
Hej, Rose.
Jag gillar dig.
Det verkade inte så när vi provspelade i L.A.
Där var så många scenmödrar och jag...
Jag hatar när mödrar utnyttjar sina barn.
Inte jag. Jag är först och främst en mor. Glöm inte det.
Det är därför jag och flickorna är på väg tillbaka till Seattle.
Så att June kan gå till tandläkaren och Louise får mandlarna borttagna.
Jag visste att du var en bra mor.
Vet du vad?
Jag är tokig i mödrar.
Jaså? Den som gillar mödrar så mycket borde vara en far.
Har aldrig varit gift. Jag har fem systrar-
-och den fula gifte sig förra året. Hon är gravid nu.
Jag gillar inte sexprat.
Jag ber om ursäkt.
Du är en gentleman och jag gillar gentlemän.
Betyder det att du kanske gifter om dig?
Inte mig. Men någon.
Efter tre makar krävs det mycket smör för att hoppa tillbaka i stekpannan.
Hur mycket då, Rose?
Det beror på den som serverar det.
Den här gången måste han tillhöra branschen.
Varför det?
Efter 20 år i branschen...
Nej du, man andas lättare i den riktiga världen.
-Lustigt. -Vad då?
Oss.
Jag gillar dig, men vill inte gifta mig.
Du gillar mig, men inte showbusiness.
Tja, det får dig att bli där borta, medan jag står här.
Det beror på hur du ser på saken.
Du tittar på vad vi inte har, och jag tittar på det vi har.
Lustigt
Du har kommit hit som främling
Från en annan stad
Lustigt
Jag är själv en främling
Världen är liten, inte sant?
Lustigt
Du reser hellre
Än slår dig till ro
Lustigt
För jag älskar att resa
Världen är liten, inte sant?
Vi har så mycket gemensamt
Det är ett fenomen
Vi kan förena våra resurser
Genom att slå oss samman
Lyckosam
Du är en man som tycker om barn
Det är ett viktigt tecken
Lyckosam
Jag är en kvinna med barn
Världen är liten, inte sant?
Lustigt
Inte sant?
Liten och lustig
Och härlig
Ibland är världen riktigt härlig, Rose-
-som ikväll.
Ja, men det kommer en morgondag.
I morgon måste jag sätta dem på tåget-
-och jösses vad de hatar att åka tåg.
Vad är nästa anhalt?
Jag jobbar mig österut till Chicago.
Chicago?
Känner du mr Weber på Weber teatern?
-Javisst. -Han gillar barn.
-Du kan kanske prata med honom. -Det är en baggis.
Det är det också att köra dig och din familj till Seattle.
Det är för mycket begärt.
Varför inte? Seattle är bara ett stenkast bort-
-och det gör mig inget så länge du sitter i passagerarsätet.
Dessutom gillar jag barnsällskap.
Gillar ni lyckokakor?
-Nej, men om jag kan få notan. -Ja, sir.
Jag har ett förslag.
Vill du testa mina köregenskaper-
-hoppa då in i bilen så kör vi till Lookout Mountain.
Visst, Herbie. Låt mig bara hämta min hatt-
-och hattnålen.
Allt gick utmärkt.
Herbie körde oss ända till Seattle.
Det var så trevligt att ha en man som förare.
Okej, det var trevligt att ha en man.
Detta är slutstationen, Rose. Jag kommer att sakna er.
Jag är skyldig dig pengar för lunchen.
-Äh, glöm det. -Morfar! Morfar!
Hejsan, sötnosar.
-Hej, morfar. -Jag har varit så orolig.
Far, du oroar dig för mycket.
Det här är mr Sommers, välkänd inom godisvärlden.
Herbie, detta är min far.
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
Har resväskorna kommit fram?
Ja, de är på stationen.
Min far var chef för bagagerummet på King Street Station.
Han spelar piano. Kunde blivit ett proffs.
Sluta med det pratet, Rose.
Då sticker väl jag.
-Hej då, Rose. -Hej då, Herbie.
-Hej då, ungar. -Hej då, Herbie.
Hej då.
Mer showbusinessprat.
-Hej då, Rose. -Hej då, Herbie.
Mrs Rose Hovick 733 Maple Street, Seattle Washington
Föreställning
"Föreställning på Weber teatern i Chicago.
Delad vecka med början 20:e april. 300 dollar.
Avtalet kräver fyra pojkar och två flickor.
Bekräfta och skicka foton. Med vänliga hälsningar, Herbie.
Efterskrift: Glöm inte de fyra pojkarna."
Fyra pojkar. Jag måste lära Herbie att inte vara så envis.
Herbie har rätt, mor. De skulle passa bra.
Bäst för dem att de har talang!
Vems föreställning är det?
Nu behöver vi bara betala för resan till Chicago.
Ge mig smyckena, ungar.
Mor, måste vi hålla på med showbusiness?
-Skynda dig. -Ärligt talat, Louise!
Var ska du få tag på pojkarna?
Inga problem. Louise kan spela pojke.
Vi har ungen från Klamath Falls. Herbie och jag får tag på resten.
Var ska vi få deras löner ifrån?
Erfarenhet blir deras lön. Kan jag pantsätta det här-
-kan jag betala handpenning för kostymer och dekor.
Vi lånar lite pengar av morfar, sedan så är vi på väg mot toppen.
Jag måste få tag i bilen som jag såg för 88 dollar.
-Far? Far? -Ja?
Du tror kanske att jag inte är medveten om vad du gjort?
Jag ville inte säga nåt i förtid. Vi har en bokning.
Extrautgifterna är nästan täckta och jag vet att du står för resten.
-Humbug. -Något underbart kommer att inträffa.
Humbug.
Jag har haft en dröm, far.
Skäms du inte över att lura barnen så?
Jag ska se till att deras drömmar besannas.
Är du galen?
Himlen placerade dig här med avsikten att du skulle stanna här.
Himlen hjälper de som hjälper sig själva. Jag behöver hjälp.
Du får inte mer pengar av mig.
Det är för sent. Det är för mina barn.
Det är inte försent att skaffa en make som kan försörja dig.
Efter tre makar har jag fått nog av äktenskap.
Jag vill ha roligt. Jag vill att barnen ska ha roligt.
Att de reser precis som mor.
Och precis som din mor kommer du att lämna dem.
Aldrig.
De ska inte få slösa bort sina liv så som du och jag har gjort.
Med endast en kalender som håller isär dagarna.
Och den där minnestavlan.
Gratulationer från järnvägsföretaget.
Du utförde samma tråkiga uppgifter i 50 års tid.
Den är en tribut. Den är gjord av guld.
Jaså?
-Vad tror du den är värd? -Rose, om du...
-Vad gör den för nytta där? -Plaketten hör hemma där.
Precis som du bör vara hemma istället för att leka zigenare.
Den som stannar hemma är död.
Jag tänker inte dö sittandes-
-det blir från att ha kämpat för att ta mig upp.
Vissa tycker det är spännande
Att sticka tröjor och sitta still
Det är okej för en del
Som inte vet att de är i livet
Vissa kan frodas och blomstra
I ett vardagsrum
Det räcker för vissa
Av 105
Men jag måste försöka
När jag tänker på allt Jag fortfarande har kvar att se
Alla platser jag måste uppträda på
Allt jag har kvar att vara
Kom igen, far, vad säger du?
Vissa nöjer sig med
Att spela bingo och betala hyra
Vissa tycker det är härligt
För vissa tråkmånsar
Men de är inte jag
Jag hade en dröm
En underbar dröm, far
Om June Och Orpheum Circuit
Ge mig en chans Jag vet att det går
Jag hade en dröm
En verklighetstrogen dröm
Jag var i mr Orpheums kontor
Och han sade till mig
"Rose, Skaffa ny orkestrering
Nya rutiner och rött sammetstyg
Skaffa en hatt med fjädrar åt barnet
Fotografier framför teatern
Skaffa en agent Snart är ni fullbokade"
Åh, vilken dröm
En underbar dröm, far
Allt som behövs är 88 dollar, far
Det är vad han sade, far
Bara 88 dollar
Du får inget av mig, Rose.
Då går jag någon annanstans. Jag ska få mina barn härifrån.
Adjö till blåbärspaj
Skönt att inte vara beroende av socialen
Och alla hålor jag uppträdde på
Alla broderskap jag hälsade på Hallå New York, jag är på väg
Vissa sitter på sina ändor
De har drömmar, men inte mod
Det är att leva för vissa
För vissa tråkmånsar
De får gärna ruttna bort här
Men inte Rose
Vi drog in i Chicago för att öva på vårt nya nummer.
Herbie fick tag i pojkarna.
Det enda som störde mig var vår turordning-
-direkt efter en okänd komiker.
Min tjej var så dum att hon fick sparken från lågprisbutiken-
-eftersom hon inte kunde komma ihåg vad allt kostade.
Hennes farbror... Hon har en farbror.
Han drack visserligen inte så mycket-
-men två år efter hans död vann hans lever en Charlestontävling.
Vad sägs om den?
Tyvärr blir det inte bättre än så-
-så god natt, allihop. Vi ses snart igen.
Få se om dina ungar kan leva upp till det där.
-Vilken överspelare. -Ja.
Han kommer ingenvart.
Jack Benny KOMIKER
BABY JUNE Och tidningspojkarna
Extra, extra Se på rubrikerna
Historiska rubriker håller på att skapas
Extra, extra De drar en röd linje
Runt årtiondets största scoop
Massor med charm Fantastisk spänning
Den största rubriken inom varitén
Presenterar
Det 1 meter långa dynamitknippet
Baby June
Hejsan, allihop.
Jag heter June. Vad heter ni?
Låt mig underhålla dig
Låt mig få er att le Låt mig göra några tricks
En del gamla, en del nya Jag är mångkunnig
Och om du är snäll Får jag dig att må bra
Jag vill att din ande höjs till skyarna
Så låt mig underhålla dig
Vi kommer att ha kul Ja, sir
Vi kommer att ha kul
Varsågod, mr Konduktör.
Tja, hade jag rätt eller inte om June?
De följande två åren överglänste hon alla andra.
Vi var Dainty June nu och Orpheum Circuits huvudnummer.
Så lycklig jag var.
SAN FRANCISCO
Min dröm gick för full maskin.
Men efter ett tag började bokningarna sina.
Istället för 52 veckor, jobbade vi bara 44.
Och följande säsong var vi arbetslösa lika ofta som vi hade jobb.
Men vi jobbade mer än andra.
Som uppträdena Herbie bokade åt oss i Newark.
Newark är i New Jersey-
-och New Jersey ligger bara ett djupt andetag från New York.
I New York låg Grantzigers tivoli.
Den platsen var min riktigt stora dröm.
Men har ni lagt märke till att något alltid väcker dig?
Klockan är inte ens 12.00. Stäng av den.
-Snälla. -Stäng av den, Plug.
Är det väckarklockan?
Nej, major Bowes och det är gonggongen du hör.
Överraskning!
Grattis på födelsedagen, Louise.
Vilda indianer. Ni är alla vilda indianer.
Grattis på födelsedagen.
-Kom igen. Önska dig något. -Ja.
Jag önskar... Åh, mamma, jag önskar...
Den där glupska apan smakade på tårtan.
Stygg Gigolo. Stygg, stygg, stygg.
Blås ut ljusen, Louise.
Den skulle göra sig bra som kappa.
Hallå där, tårtan har bara 10 ljus.
Vad gör det? Du äter inte ljusen.
Ja, men där var 10 ljus förra året-
-och samma sak året innan. Tänker man på saken...
-...har det varit 10 ljus de senaste... -Sluta.
Ingen är äldre än 12 år så länge vi har det här numret.
Det vet ni. Inte jag förstås.
Ge Louise presenterna, jag ska se om min chow mein är färdig.
Chow mein?
-Det är min födelsedag. -Men till frukost?
Varför inte? Där finns ju äggrullar.
Om vi fått lön, hade vi köpt presenter åt dig, Louise.
Men det är roligare att skaffa saker från lågprisbutiken.
En basebollhandske och en boll.
Tack, Yonkers.
Jag försökte få tag på guldfiskar, men de fick tag på mig.
Så jag ritade en fisk istället.
-Vad vacker den är. -Varsågod, Louise.
Åh, June.
Det skulle du inte gjort.
Vilken vacker ask.
Det är sammet längs kanterna.
Det är meningen att du ska lägga diamanter i den-
-för vem vet, en dag kanske du får några.
Vad vacker den är. Tack så mycket.
Jag skulle slagit in den här. Kycklingen spelar en låt.
Man behöver inte slå in en speldosa, Tulsa.
-Grattis på födelsedagen, Plug. -Grattis på födelsedagen, Tulsa.
Varsågod, menar jag.
Okej, bara en äggrulle var.
Jag har räknat dem.
Ta det lugnt. Klös inte varandra till döds.
Jag måste berätta om drömmen jag hade.
Det är i din ära, eftersom det är din födelsedag.
Du kommer att älska det. Det kommer ni alla.
Det är en ny föreställning.
Det är ingen dröm, det är ett mirakel.
Jag såg Louise sjunga i vad som såg ut att vara en ladugård.
En ko kom upp på scenen.
-En ko? -Ganska så sofistikerat.
Ingen riktig ko. En dansande och leende ko.
Kon lutade sig över mig och talade till mig.
Vad sade den?
-Mrs Hovick. -Jag lagar inte mat, mr Kringelein.
-Kon stod framför... -Öppna.
Jag håller på att klä på mig. Den där kon...
-Mrs Hovick. -Jag ringer i morgon.
-Om den där kon... -Mrs Hovick.
...den begåvade kon såg mig i ögonen och sade:
"Rose, om du vill återvända till Orpheum Circuit-
-måste jag vara med." Vet ni vad, barn?
Den begåvade kon får betalt men inte vi.
Ingen får betalt. Men jag ska följa hans råd.
Den nya föreställningen ska heta Dainty June och hennes bonddrängar.
Kon ska vara med, liksom Chowsie och apan. Alla ska vara med.
Jag säger er, barn. Det är riktigt förstklassigt.
Det var inspirerande.
Ingen matlagning.
Hur kan du komma in i en kvinnas privata salong utan att knacka?
-Var är värmeplattan? -Hur vågar du?
-Var är rannsakningsordern? -Under alla år jag...
Ditt namn kommer att smutskastas om ni inte går härifrån.
Ni vet att ni inte får laga mat här.
Inga Sterno spisar. Inga kaffebryggare.
Inga upp och nedvända strykjärn. Inga hundar och inga...
Grattis på födelsedagen, sötnos.
Den är från Herbie.
-Det är ett jädrans zoo här inne. -Du svär inför mina barn.
Hämta bibeln, June. Jag ska rapportera dig till hälsonämnden.
Och mina vänner. Hej, Gladys.
Packa ihop allt menageri och försvinn.
Ni måste kasta ut oss, du din hjärtlöse djurhatare.
-Ring SPCA. -Ring polisen.
Jag hyrde ut sviten till en vuxen och tre barn.
Här är en vuxen och en, två, tre, fyra...
Du räknade honom två gånger. Vi firar bara mitt barns födelsedag.
-En, två, tre, fyra. Stå still. -Du skulle fått lite chow mein...
-...men vi har bara en äggrulle. -En, två, tre, fyra, fem...
-Hur många sover i rummet? -Vilket rum?
-Det här rummet, damen. -Inte en själ...
-Ni vet vad jag menar. -Förutom du och jag, älskling.
Mr Kringelein, vad håller du på med?
Sluta! Hjälp, hjälp! Sluta, mr Kringelein! Hjälp!
-Mina barn. -Mor.
En tjuvtittare. Ett monster.
-Mina barn. Mina barn. -Ge henne lite vatten, Tulsa.
Åh, Gladys, en simpel födelsedagsfest.
Chow mein. En pytteliten tårta.
Tack, sötnos. Kan ni tänka er?
Dessa farliga män i medelåldern.
Man vet aldrig vilka odjur man kommer att möta i...
-Rose, vad har hänt? -Mr Kringelein försökte...
-Igen? -Jag var tvungen att göra något, Herbie.
Våga inte be om ursäkt.
-Louise födelsedag förstördes väl inte. -Varför skulle den det? Tack så mycket.
-Tillbaka till era rum med er. -Ja. Tack så mycket.
-Du också. -Nej.
-Rose, det här är mr Goldstone. -Mr Goldstone.
Hon fyller år en gång om året. Vi har en liten födelsedagsfest...
Ni har en bokning på Grantzigers tivoli teater.
...stekt ris och sub gum chow... Va?
Mr Goldstone anordnar Grantzigershowerna.
Sista ordet är hans.
Allt vi behöver göra är att visa mr Grantziger-
-och mr Goldstone säger att det är en bagatell.
Ät en äggrulle, mr Goldstone
Ta en servett Här är en ätpinne, sitt ned
Ät ett revbensspjäll, mr Goldstone
Alla revbensspjäll jag kan undvara Delar jag gärna med mig
Ta en tallrik, ta en gaffel Ha lite fisk, ha lite fläsk
Lägg upp fötterna, känn dig som hemma
Rök, drick cola Vill ni höra ett skämt?
June kan citera en dikt
Ät en litchi, mr Goldstone
Säg vad jag kan göra
En ingefärspersika, mr Goldstone
Ät en kumquat, ät två
Hurra allihop, Jultomten är här
Mr Goldstone, jag älskar dig
Ät en guldsten, mr Äggrulle
Säg vad jag kan göra
Ät lite stekt ris, mr Soja
Ät en kaka, ät flera Vad är det, mr G?
Drick en kanna te, mr Goldstone, jag älskar dig
Det finns snälla stenar och det finns stygga stenar
Och kantstenar och Gladstones.
Och prövostenar Och sådana där stenar
Sådana där
Det finns stora stenar och små stenar
Och slipstenar och gallstenar
Men en guldsten är en juvel
Det finns milstolpar Det finns kvarnstenar
Det finns körsbärsrött Det finns gult och blått
Men vi vill inte ha vilken sten som helst
Endast guldstenar duger
Månsten, solsten Vi vill bara ha en sten
Mervyn Goldstone, vi älskar dig
Goldstone!
Lilla lamm, lilla lamm
Min födelsedag har äntligen anlänt
Lilla lamm, lilla lamm
En födelsedag är över så fort
Lilla björn, lilla björn
Du sitter till höger mig, precis där
Lilla höna, lilla höna
Vad ska vi leka Och när?
Lilla katt, lilla katt
Varför är du så blå?
Målade någon dig
Eller fyller du också år?
Lilla fisk, lilla fisk
Tror du min önskan blir uppfylld?
Lilla lamm, lilla lamm
Undrar hur gammal jag är?
Lilla lamm
Wontonsoppan smakar bättre i San Francisco.
Fu yung-maten i St. Louis har mer ägg.
Men New York har den bästa kyckling chow mein jag smakat.
Löken är välhackad. Räck mig tallriken.
-Mamma. -Vi står för det, inte sant?
Du får magsår liksom Herbie. Vi äter vad hundarna inte vill ha.
Har tanken någonsin slagit dig att det finns de...
-...som inte gillar kinamat? -Var inte löjlig? Vem då?
-Herbie, du gillar väl det? -Jag älskar det.
-Gjorde hon? -Ja.
-Hälsosam dam. -Kära nån.
Herbie är arg. Han kedjeröker.
Han är aldrig arg. Det är inte bra för magsåret.
-Läggdags, flickorna mina. -Men det är så tidigt.
Älskling, du har en provspelning för T.T. Grantziger i morgon-
-och hans tivoli teater. Du måste se ung ut.
-Kan jag ha på mig en klänning? -Det får dig att se gammal ut.
-God natt, farbror Herbie. -God natt, June.
-God natt, Louise. -God natt, Herbie.
Jag ska bara smörja in deras ansikten.
Hotellet ligger alldeles bredvid.
Sättet du uppför dig mot dem. Rose.
Vi behöver nya bestick.
Jag förstår inte. Du är högdragen, har en svit på Astor...
-...och stjäler fortfarande bestick. -Ta varje tillfälle i akt.
Herbie, hur länge tar det innan du vänjer dig vid mig?
Hur länge tog det att vänja sig vid kapporna?
Vad är det med dem? De är flotta. Louise är händig.
"Öga för öga, tand för tand."
Det är lika gott åt dem eftersom de tar överpriser.
De kan skippa krämen en natt.
Tänk att du fortfarande reser dig för mig.
Det gör jag istället för att trotsa dig.
-Hoppas barnen är okej. -Hur du än klär dem...
...hur du än kväver dem är de inte barn.
-De är nästan unga kvinnor. -Det kommer de aldrig att vara.
Jag skäms inför dem.
Varför det? Du är praktiskt taget deras far.
-När gifter du dig med mig? -Glöm inte klippboken.
-När slutar du med förevändningarna? -När vi vältrar oss i pengar.
Vet du inte att det är depression?
Jo, jag läser "Variety".
Vet du hur det påverkar varitébranschen?
Vilken påverkan ljudfilmen har? Vet du inte att jag älskar dig?
Skulle jag vara otrogen om jag inte visste det?
-Jag måste tänka på flickorna. -Louise är lycklig över...
-...att vara en kos framdel. -Bättre än bakdelen.
-De borde gå i skolan. -Jag lovade June Pantages Circuit.
-Kan jag få en sked att röra med? -Ja, frun.
Jag lovade henne Orpheum Circuit.
-Och det ska jag. -Det ska jag.
Och du sa du ska gifta dig med mig efteråt.
Jag lovade att hon skulle vara huvudnumret på tivolit.
-Hörde du vad jag sade? -Ja, men jag ignorerar det.
Tack, kära du.
Herbie, det är ofint att påminna en dam om att hon inte fullföljt ett löfte.
-Vi har inte satt ett datum. -Sluta med det där.
-Rose, ibland skulle jag... -Din mage, Herbie.
Varför blir du inte arg utvärtes...
-...istället för att lämna det på insidan? -Jag är rädd.
-För mig? -Nej, för mig själv.
Varför det?
Släpper jag någonsin loss, slutar det med att jag sticker.
-Bara runt hörnet. -Åh, nej.
Säg inte så.
Du kommer aldrig bort från mig
Du kan klättra upp i ett högt träd Jag kommer ändå att vara där
Visst, du kan säga: "Här är hatten"
Men något sånt kan inte stoppa mig nu
Jag kommer aldrig bort från dig
Även om du sade åt mig
Så försök bara
Så får du se
Hur du inte alls kommer att
Komma bort...
...från mig
Vad vill du? Det finns bättre managers.
Inte för mig.
-Svagare män. -Inte för mig.
-Vad är det då? -Du.
Fortsätt bara hjälpa mig som du alltid gjort.
Ni uppträder på tivolit. Sen då?
-Rose, det du förväntar dig... -Får jag.
Efter jag fått det jag vill ha, gifter jag mig med dig.
Jag lovar till och med att hålla mitt löfte.
Herbie, jag vill inte att något kommer i vägen för provspelningen.
Inklusive din mage.
Ja, mr Grantziger.
Jag vet, men de har problem med dekoren.
Vänta tills ni får se den. Jag försöker, mr Grantziger.
Håll uppe tempot.
Det är deras mor. Jag har sagt till henne.
Hej, mr Grantziger. Var är han någonstans?
På kontoret, längst uppe i teatern.
-Hallå -Vi är redo.
Vilket privilegium att få provspela för er, mr Grantziger.
Ni kommer att tycka om oss.
Extra, extra Se på rubrikerna
Historiska rubriker håller på att skapas
De drar en röd linje Runt årtiondets största scoop
Massor med charm, fantastisk spänning Den största rubriken inom varitén
Presenterar den 140 cm långa
Dynamitknippet Dainty June
Hej, allihop, jag heter June. Vad heter ni?
Jag har en mukossa, en ny kossa En sann kossa vid namn Caroline
Hon är en speciell vän
Jag gillar allt hos henne
Men om vi flyttade till stan
Eller slog oss ned vid stranden
Skulle hon flytta med oss
Eftersom hon älskar mig mer
Ja, mr Grantziger? Dainty June, kan du komma ut hit?
Ansiktet framåt, kära du.
Profil.
Ja, mr Grantziger. Tack.
-Det är allt. -Men vi har en stor dramatisk final.
-Visst, men han har sett nog. -Sätt igång.
Broadway, Broadway Vi har saknat det så
Vi åker snart och tar med June För att bli stjärna i en show
Strålande, vita ljus Rytm och romans
Tåget är sent Så medan vi väntar
Ska vi göra en liten dans
Rakare linje!
Broadway, Broadway Vi ser dig gärna
Jag lämnar vår farm Med all dess charm
För att bli en Broadwaystjärna
Strålande vita ljus Där neonljusen glöder
Min väska är full Jag har min roll
-Alla ombord, sätt fart -Sätt fart
-Adjö. -Adjö.
Titta, det är ett tåg!
Adjö, Caroline. Jag skriver till dig.
Glöm inte att telegrafera.
Adjö, Caroline. Adjö.
Glöm inte att telegrafera. Adjö. Adjö.
Hej då. Adjö. Vänta! Stoppa tåget!
Stoppa allt! Jag kan inte åka till Broadway med dig.
Varför inte, Dainty June?
För att allt i livet som verkligen betyder något finns här.
Vad bryr jag mig om glitter och glamour-
-när jag har vänskap och äkta kärlek?
Jag stannar hos Caroline.
Ja, mr Grantziger? Vad?
-Han tyckte om det. -Ja, det är klart.
Ja, sir. Ja, mr Grantziger, om det är vad du vill.
Om du och din klan kommer till kontoret, så skriver vi kontrakt.
Du kommer inte att ångra dig, mr Grantziger.
Det här kommer att göra dig stor!
Miss Cratchitt... Mr Grantziger gjorde nog ett misstag.
Ett litet misstag på kontraktet.
-Jag med. -Se här...
-Nöjda, flickor? -Ja, mamma.
...vi provspelade för tivoli. Det här är för mr Grantzigers varité.
-Det stämmer. -Men varitén är på 12th street.
Han ger dig ett visum för att komma dit.
-Ja? -Jag vill tala med mr Grantziger.
-Nej. -Du kan inte störa honom, raring.
-Hör på. -Jag vill inte höra på.
-Var är han? -Han har provspelningar på scen.
Varför är han här när vi är där-
-och när vi är häruppe är han därnere?
Mr Grantziger är en väldigt skicklig man.
Jag går och ser om han är på scen.
-Är det den här vägen? -Nej. Vänta Rose!
-Vi väntar här. -Herbie.
Om jag var du skulle jag skriva på kontraktet, min vän.
Det finns bara en sak i ditt nummer som chefen gillar.
Dainty June. Han tror hon kan bli skådespelerska.
Musikaler, komedier, Broadway...
Han har rätt. Det är väl toppen, Rose?
På ett villkor.
Håll dig borta.
-Men jag är hennes mamma. -Du sa det, inte jag.
-Och föreställningen? -En vecka på varitén.
-Och sen? June är numret. -Rose...
...låt oss inte tala om detta inför främlingar.
-Hur ska jag och Louise leva? -Du kanske får ett jobb, kära du.
Jag har ett jobb, kära du. Jag är väldigt bra på det.
Det här skulle vara bättre än varité för June och för oss.
Inget är bättre än varité.
Var. Var bättre än varité. Var är dina värderingar?
Moderskap kommer först.
Då borde du se att det här är rätt. June kommer att stå på scen.
Jag tar hand om dig och Louise och så lever vi som riktigt folk.
Så kan vi både äta kakan och behålla den.
Din kaka.
Förresten skulle inte June börja om igen som någon nybörjare.
Fråga henne mamma!
Ja. Snälla mamma, säg ja!
Jag vill lära mig, jag vill arbeta. Jag vill att du ska vara stolt över mig.
Säg ja, mamma.
Nej.
Jag är stolt över dig. Du behöver inte lektioner mer...
-...än du behöver mr Grantziger. -Det finns ingen...
-...som inte behöver mr Grantziger. -Titta här.
-Åh, Rose. -De är så smarta i New York.
New York är centrum för allt.
New York är centrum för New York.
Det finns ett land fullt av folk som känner folk-
-som vet vad en mor betyder för sin dotter. Inte såna som du.
Grantziger är en bondlurk. Han får inget ställe.
-Hör du mig? -Ja.
Våga inte svara i telefon när jag skriker åt dig!
-Hörde du? -De försöker ta mitt barn.
Det är vad de gör. Över min döda kropp.
-Kom, vi går ner och säger åt honom. -Ett ögonblick, mrs Hovick.
Mrs Hovick! Mrs Hovick!
Oroa er inte ungar.
Jag ska läsa självständighets- förklaringen för henne, tro mig.
Det är inte ditt fel Herbie, det är bara så det är.
Jag ska försöka ändra på det. Vänta bara.
Nej.
Mamma är bara arg, June.
-Hon tänker inte förstöra något. -Jo, det tänker hon.
Jag får alltid vara minstingen. Lilla Baby June.
Är du inte glad att någon som mr T. T. Grantziger-
-tror att du kan bli en riktig skådespelerska?
Jag skulle vara glad om mamma förstod vad det här betyder för mig.
Jag blir djupt olycklig över att missa den här chansen.
Mamma gjorde dig till en varitéstjärna.
-Hon kan göra det igen. -Varité är borta, Louise.
Det är över. Showbusiness är på Broadway nu.
Jag vill bli en del av det, av den här typen av showbusiness.
Du kan bli vad du vill.
Du föddes till det här.
Du är en riktig scenpersonlighet.
Du är verkligen underbar, Louise.
-Är jag? Varför då? -För att...jag vet inte.
När det handlar om föreställningen oroar du dig aldrig för dig själv-
-bara för mig.
Jag har ingen talang. Det spelar ingen roll.
Mamma skulle föredra att jag hade det.
Er mor mår inte bra. Jag tar henne till hotellet.
Oroa er inte. Jag ordnar något.
Mer än någonsin önskar jag att mamma gifte sig med Herbie.
Då kunde vi alla bo ihop.
Om mamma var gift Skulle vi bo i ett hus
Lugnt och skönt varje dag
Bara mamma, tre ankor Fem kanariefåglar, en mus
Två apor, en pappa Sex sköldpaddor och jag
Om mamma var gift
Skulle jag ta ett skutt
Och ge alla mina balettskor till dig
Banden i håret skulle bort De är bara skrutt
Och en gång för alla Skulle mamma få lämna mig
Om mamma var gift
Mamma, ta fram din vita stass
Det är inte första gången
Fast turen din var kass
-Lycka till och Gud välsigne -Lycka till och Gud välsigne
Vi håller inte räkningen
-Vad är en mer eller mindre? -Vad är en mer eller mindre?
-Åh, mamma, säg ja -Åh, mamma, säg ja
-Valsa nerför gången medan du kan -Valsa nerför gången medan du kan
Jag ger dig gärna stöd Jag eskorterar dig med
Och jag ger gärna bort dig
-Åh, mamma, gift dig idag -Åh, mamma, gift dig idag
Om mamma var gift Skulle det vara slut på
"Låt mig underhålla dig"
-"Låt mig få dig att le" -"Låt mig få dig att le"
"Jag utför några sparkar"
"Jag gör några tricks"
Sjung ut, Louise!
Le, älskling!
-Ta vårt råd, mamma -Ta vårt råd, mamma
Vi är inte Lunts
Jag är inte Fanny Brice
-Vi ska köpa ditt ris, mamma -Vi ska köpa ditt ris, mamma
Om för en gång skull
Det inte gjorde dig detsamma
Vi kunde bli så lyckosamma
-Om mamma gifte sig för gott -Om mamma gifte sig för gott
-Men mamma gifter sig -Men mamma gifter sig
-Och gifter sig -Och gifter sig
-Och inte rycks med -Och inte rycks med
-Åh, mamma -Åh, mamma
-Gift dig idag -Gift dig idag
Vad tycker ni om dem?
GRANTZIGERS VARITÉ 12TH STREET
De visste att jag skulle gifta mig med Herbie vid rätt tidpunkt.
12th street var inte vad jag hade tänkt mig.
Än sen om numret är lite sjabbigt just nu?
Istället för att köpa längre kostymer ska jag skaffa kortare pojkar.
Det gäller Tulsa med.
Och allt skuttande.
Snyggt fotarbete, Tulsa.
-Du kan väl visa det för mrs Hovick? -Det är bara trams.
Du började tramsa för tre månader sen.
Han behövde göra något under arbetslösheten.
Jag trodde du var orolig över föreställningen. Så som det går nu-
-kanske ni ungar får betalt.
Det ser bra ut. Jag kanske bjuder på en glassdrink.
Nej, tack.
Jag bjuder.
Baby Ruth? Butterfinger?
Mamma gillar inte att vi äter innan en föreställning.
Vi måste väl inte jämt göra som din mamma vill, Louise?
Herbie?
Äsch, inget.
Om du och pojkarna har problem Tulsa, skickar du dem väl till mig?
Visst, Herbie.
Man kan inte anklaga honom för att bete sig som en höjdare.
Alla vet att han bara är en underhuggare.
Det är han inte alls.
-Vi litar alla på honom. -Jag gillar Herbie. Det gör alla.
Du sa väl inget? Om att du övar för ett par?
-Hur visste du det? -Jag såg dig öva efter matinén.
-Jag var däruppe. -Louise!
Jag säger inget till någon, Tulsa. Jag lovar.
Jag är väldigt hemlighetsfull. Precis som du.
Hör här.
Ser du?
Det är vad det betyder i handflatan.
Det här betyder att du har drömmar.
Precis som jag. Ser du?
Vad drömmer du om, Louise?
Folk.
Det gör jag med.
Men dina handlar om en partner till din föreställning.
Hon blir mer än en partner hoppas jag.
Jag drömmer.
Du vet...
Hur skulle hon behöva vara, Tulsa?
En underbar dansare och sångare antar jag.
Nej, jag gör det mesta. Inte så att jag tar över-
-men folk tittar alltid på flickan i ett danspar.
Särskilt om hon är vacker.
Smink kan hjälpa och kostymer.
Jag har tänkt ut alla dräkterna. En blå satinfrack för mig.
Med strasslag?
-Tycker du? -Jag kan sy på dem.
Okej. Tack.
Du förstår, jag låtsas... Det här är en spegel.
Jag tar en kam och kammar håret.
Tar en blomma-
-luktar på den och sätter den på mitt kavajslag.
Sen får jag syn på publiken.
En gång var mina kläder slask
Skräddare kallade mig patrask Så jag bestämde mig
Sa: "Den här slusken ska bli Beau Brummell"
Nu är jag putsad och elegant
Min skräddare tror knappt det är sant
Jag är katten som säger mjau
Min garderob är ett enda "wow"
Siden från Paris
Äkta Harris tweed
Bara en sak till som ger mig frid
Min tweed har blivit strykt
Min bästa väst är bykt
Allt jag behöver nu
Är flickan
Jag har min randiga slips
Förväntningarna är höga, vips
Har tiden och platsen
Jag har rytmen
Nu är allt jag behöver en flicka
Om hon bara dyker upp
Då tar vi stan med storm
Och om hon säger
"Älskling, jag är din"
Då slänger jag min slips
Och min bästa pressade tweed
Allt jag verkligen behöver är flickan
Jag börjar enkelt som du ser.
Nu är jag mer belevad.
Bryt.
Jag säljer det här.
Jag börjar med det här steget.
Sen bygger jag upp det.
Och nu dubblerar jag det.
Hon kommer in helt i vitt.
Jag tar hennes hand...
...och kysser den...
...och leder henne ut på dansgolvet.
Det här steget passar till dräkten.
Som Astaire.
Nu valsar vi
Stråkarna kommer in
Sen lyfter jag henne.
Igen.
En gång till.
Och nu förändras tempot och alla ljusen slås på.
Jag bygger upp det inför finalen.
Just det, Louise. Härborta.
Ge mig din hand.
Följ med mig.
Precis Louise.
Gör det snabbare nu.
Precis sådär. Charleston hållning.
Gör det igen.
Vänd.
Louise.
Okej, de fortsätter att bygga garage av varitéteatrar-
-och bowlinghallar och sådant.
Men att döda varité?
Har du någonsin hört såna dumheter?
Omaha fanns ännu.
Så vi var succé som vanligt-
-och sen avreste vi till Dallas för ett sensationellt uppträdande.
Medan vi väntade på tåget var jag hög.
Jag hade en känsla att allt skulle vara krokigt.
Du vet hur det är ibland.
Det ligger något i luften.
Har ni sett Louise och June?
-Varför är alla sena ikväll? -Vi vill prata med dig, Herbie.
Låt mig ta reda på om tåget är i tid.
Är tåget söderut i tid?
Jag skulle inte säga vare sig det ena eller det andra.
Men ni har tid för en skål chili.
Tack.
Vi får vänta lite. Vill ni ha en kopp kaffe?
Vi kommer inte, vi slutar.
Kom igen Tulsa. Du har hotat med det där i åratal.
-Det är sanningen. -Vi skämtar inte.
Nej, sir.
Säg till henne, Herbie.
Pojkarna är inte glada. Men jag ska reda ut det.
-Du kan inte reda ut det. -Vi är klara, mrs Hovick.
Vi vill ha våra tågbiljetter och vi åker i andra riktningen.
-Lämnar ni föreställningen? -De menar inget sånt.
De är barn och ibland blir de upprörda.
När de blir upprörda blir jag upprörd och jag gillar det inte.
Så håll klaffen.
Var är June och Louise? Skulle aldrig ha låtit dem gå på bio.
Men de är tokiga i John Gilbert.
Du måste tro oss mrs Hovick.
Det är inget personligt, men vi lämnar föreställningen.
Jag sa i Klamath Falls att jag inte ville ha pojkar. De är besvärliga.
-Jag ville ha flickor. -Men vi har pojkar, Rose.
Låt mig prata med dem.
Hör här grabbar... Angie, vi har alltid varit vänner.
Nedlåt dig inte till att böna, Herbie.
Om de här förrädarna vill sluta, låt dem sluta.
Om de vill ha tågbiljetter, ge dem bussbiljetter.
-Varför dröjer flickorna? -Vi hinner.
Hör nu, grabbar...
-Jag vet att vi hade uppsägningar... -Det är inte det Herbie. Vi är för gamla.
Skulle ni vara för gamla om vi kan höja era löner?
Höja vilken lön?
-Herbie har betalat oss... -Idiot.
Hur lång tid tar det innan du är van vid mig, Rose?
Stäng rocken.
Ni otacksamma typer. Ni tar bröd från den mannen-
-och spottar honom i ansiktet. Herren säger-
-lika bra att bli av med skrotet. Ge dem biljetter.
De var ändå överflödiga.
Okej. Okej.
Tack, Herbie.
Vi vill ha Joes biljett med.
Ska Joe också åka?
-Då är det bara Jerry kvar. -Inte direkt.
Jerry har redan åkt. Ensam.
Vad har du varit? Var är minstingen?
Lät du henne stanna kvar?
Nej, vi gick inte på showen.
Jag har letat efter henne överallt.
Till slut gick jag tillbaka till hotellet och personalen gav mig det här.
-Vad skriver hon för? -Jag vet inte.
-Vad står det? -Jag kan läsa det för dig.
Jag kan läsa mina egna brev, tack.
"Mamma... Jag hade en dröm. Jag.
Min dröm var som en mardröm, mamma. Jag drömde att jag var en gammal dam-
-men jag var fortfarande Dainty June med samma föreställning.
Jag skämdes så att jag rymde, mamma.
Från föreställningen, från dig, från dina drömmar-
-för de gjorde bara dig lycklig. Jag vill ha en egen dröm-
-en alldeles egen. Jag måste vara som du.
Jag måste slåss för det.
Jag påbörjade min dröm för tre veckor sen.
Jag gifte mig med Jerry."
"Snälla mamma, var inte orolig.
Jag kanske är nog lik dig för att förverkliga min dröm-
-att växa upp och bli en riktig skådespelerska.
Jag kommer alltid att älska dig och Louise-
-och jag ska alltid vara tacksam mot Herbie.
June."
När åkte de?
-Sa hon vart de skulle? -Nej. Inget. Ärligt talat.
Jag ringer polisen.
De hittar dem och för tillbaka dem.
Jag tycker inte att du ska ringa polisen.
Det måste vara olagligt för en 13-åring att gifta sig.
Hon måste ha ljugit om sin ålder, Rose.
Jag ska ringa polisen.
Bäst jag hämtar hennes ammoniak. Den är nog i väskan.
Får jag låna er telefon och ringa polisen?
Den här lilla minderåriga tjejen som gifte sig med en pojke...
-Hur gamla är de? -Flickan är 13.
Pojken är 17-18.
Det är inte olagligt i den här staten.
Det är lagligt för en tjej vid 12 och en pojke vid 16.
Det här är pionjärland och vi har aldrig ändrat lagen.
-Jag vill ändå ringa polisen. -Kom in.
De säger inget annat.
Kan vi få biljetterna? Vi måste gå.
-Polisen. -Jag fixade en egen föreställning.
-Sätt fart. -Var inte sur, Herbie.
Det är inte vårt fel att föreställningen är slut.
Adjö, Herbie.
Lycka till grabbar.
-Tack, Herbie. -Tack.
Lycka till, Herbie.
Lycka till, Louise.
Kom igen, Yonkers.
Adjö, Louise.
Adjö?
-Menar ni att ni alla åker? -Ja, allihopa.
Jag mår inte bra över det, men jag måste tänka på framtiden.
Varför sa du inget, Tulsa?
Som du sa en gång, Louise, det står i min handflata.
Jag behåller hemligheter som du.
Jag skulle ha velat ha June som partner.
Jag vet.
-Du hittar en annan. -Vad ska du göra Louise?
Jag hoppas vi springer in i varandra igen.
Vi kanske spelar tillsammans någon gång.
Ja. Kanske.
Du är en toppentjej. Du är bäst.
Det säger vi alla. Du är som en av grabbarna.
Det är jag det, en av grabbarna.
Tack, Tulsa.
Jag pratade just med myndigheterna.
Det finns inget sätt vi kan få tillbaka June.
Vad ska vi göra?
Rose.
Rose. Lyssna raring.
Jag är fortfarande i godisbranschen.
Den är stabil, 52 veckor om året, varje år.
Jag blir distriktschef, vi kan stanna kvar-
-ha ett eget hem. Louise kan gå i skolan.
Rose?
Rose.
Du har fortfarande Herbie, Rose.
Du kan gifta dig med mig och jag lovar-
-att du inte ska ha fler bekymmer i livet. Vill du inte det, Rose?
Jo.
Säg ja, mamma.
-Herbie? -Du läser handflator, jag tankar.
Allt blir bra nu.
Allt löser sig. Föreställningen är slut-
-men du och jag och vår dotter ska ha ett eget hem.
Vi har till och med en ko till gården.
Vi ska ha det så trevligt hemma.
Grabbarna gick för att de tror att föreställningen är slut.
De tror att vi inget är värda.
Låt dem gå.
Jag behöver ingen.
De behövde mig.
Jag är van att folk går sin väg.
När min egen mamma gjorde det grät jag i en vecka.
Din pappa gjorde det.
Sen gjorde min nästa make det.
Den här gången gråter jag inte.
För jag behöver dem inte.
Jag är elektriciteten.
Det var alltid jag. Vem gjorde föreställningen?
Jag gjorde den. Och jag kan göra det igen, jag svär!
Den här gången gör jag det för dig.
Jag ska göra dig till stjärna, älskling.
Vi ska ha nya dräkter, nytt folk, allt ska vara nytt!
Det är som att vara pånyttfödd.
Allt ligger framför oss. Titta på vår nya stjärna.
-Rose. -Titta på henne. Du har rätt.
Det här är idag och allt annat är gårdagens potatismos.
Färdig?
Vi har just börjat.
Den här gången ska inget stoppa oss.
Jag hade en dröm
En dröm om dig, raring
Den ska bli sann, raring
De tror vi är slut
Men raring
Du blir toppen, du blir fin
Hela världen ska bli din
Börja här, börja nu
Älskling, allt ska bli rosigt
Utrym däcken, töm spåren
Allt blir bra på fläcken
Blås en kyss, buga dig
Älskling, allt ska bli rosigt
Nu är det din tur
Få världen att applådera
Få den att snurra
Alla kommer att hurra
Upp med ridån, tänd alla ljusen
Du har inget att nå Du är en på många tusen
Du blir toppen, du blir fin
Jag vet, vänta bara
Den lyckliga stjärnan är på väg
Älskling, allt ska bli rosigt
För dig och mig
Du kan göra det
Allt du behöver är lite hjälp
Vi klarar det
Det ska mamma se till
Upp med ridån, tänd alla ljusen
Vi har inget att nå Vi är en på många tusen
Jag vet, vänta får du se
Där är klockan, följ med
Inget ska stoppa oss Innan vi är klara
Älskling, allt är Som rosor och blommor på en vägren
Jultomten kommer Och allt är solsken
Allt är som Klara ljus och karameller
Allt är rosigt
För dig och mig
Nej. Åh, nej.
Det är inte rätt Louise.
Sjung ut, Louise!
Låt mr Ziegfeld höra.
Jag har det.
Jag hade en annan dröm.
Istället för pojkar använder vi flickor. Och du kossan, du vet?
Det ska inte vara en ko utan en tjur.
Så det ska vara en tjur.
Bra tjur. Det är en bra idé.
Och du ska vara tjurfäktaren.
Föreställningen ska heta "Madam Rose Toreadorables".
Allt vi behöver nu är flickorna.
Ja, mamma.
Allt vi behöver är flickorna.
Hur får vi tag på dem?
Vi får tag på dem, farbror Jocko.
Herbie spelade farbror Jocko igen och ordnade sex lagom begåvade flickor.
Jag tyckte inte om dyra hotell så jag upptäckte arméns butiker.
Överskottstält, till exempel.
-Redo Louise? -Ja, mamma.
-Redo, flickor? -Ja, madam Rose.
Kom ihåg att inte frukta det förflutna.
Ni är teaterartister.
Madam Rose Toreadorables.
-Extra! Extra! -Extra! Extra!
Titta på rubrikerna Historiska rubriker håller på att skapas
"Historiska", sjung ut!"
-Extra, extra! -Extra!
De drar en röd linje Runt årtiondets största scoop
Årtiondets
Massor med charm Fantastisk spänning
-Den största rubriken inom varitén -I varité
Presenterar personligen
-Det 160 cm långa dynamitknippet -Sälj det.
-Sälj det tjejer! -Senorita Louise
Kom igen, Louise, kom igen!
Olé, allihopa. Jag heter Louise och ni?
Det blir bättre.
Mamma.
-Jag är inte så bra på det. -Var inte löjlig.
Vi provar avslutningen flickor.
De förlåter er om ni har en bra avslutning.
Du är sen.
Gör det rörande nu, flickor.
Upp med fötterna nu, Louise. Upp, upp!
Jag antar att de är trötta.
Okej flickor, över till tälten. Läggdags.
God natt, Louise.
-God natt. -Det är fortfarande ljust.
Gnäll inte, gå och lägg dig.
Glöm inte att skriva till era mammor och be om pengar.
-Hur gick det i stan? -Inte ens ett bidrag.
De är för oamerikanska här.
Vi borde bege oss norrut så fort jag nattat dem.
Varför tvingar du Louise att ha på sig den där peruken i föreställningen?
Det får henne att se ut mer som...
...en stjärna.
-Och varför behåller du kon? -Om kon försvinner, försvinner jag.
Föreställningen kan fixas.
Gjorde jag det för hennes syster vore allt klart
Men det gör du inte.
Och jag är inte min syster.
Det förväntar hon sig inte.
Jag älskar dig så mycket och har gjort så gott jag kan-
-men föreställningen är hemsk och jag är hemsk i den.
Vad sägs om det? Typiskt ungar.
-Jag har velat säga det här, mamma... -Alltid otålig.
-Mamma... -Några övningsdatum...
-...inte så bra... -Jag är inte blond.
Jag kan inte göra vad min syster gjorde.
-Det ber hon dig inte om. -Du kanske vill...
-...vara kvar i showbusiness. -Kanske? Det är vårt liv.
Vi har jobbat för det ända sen du föddes.
Älskling... Jag kanske hade fel om ditt material-
-men jag ska hitta det du gör bäst.
Herren säger: "Man måste ta motgångar med medgångar."
Du har tur. Du föddes med tur, för du är inte ensam.
-Eller hur, Herbie? -Ja.
Vi kunde få pengarna tillbaka för den här om vi någonsin betalat för den.
Vad sägs om peroxid och en låda tandborstar?
Till vad, Herbie?
Vi kan göra dem alla blonda.
-Jag skojade bara. -Jag med, raring.
Men varför inte?
-De är bara barn, Louise. -De är unga flickor, mamma.
Med blont hår kan de bli vackra.
Det kan fungera och göra föreställningen lättare att sälja.
Vi kan kalla den "Madam Rose och henne blonda småttingar".
-Blonda raringar. -Nej, inget sånt.
-Hollywood-blondiner. -Ja.
Alla blonda utom du, för du är stjärnan.
Om jag är stjärnan borde det vara Louise och hennes Hollywood-blondiner.
Rose Louise och hennes Hollywood-blondiner.
Okej.
Jag sa ju att allt skulle bli sockersött
WICHITA OPERAHUS
Herbie bokade oss för två veckor. Vi fick betalt och garanterat förskott-
-på Wichita operahus. Vi var på väg upp igen.
Inget kan stoppa Rose. Inget.
Okej. Döda resanden! Korta ner det. Okej.
Det är bra.
-Det är en riktig teater. -Med en riktig scen.
-Är det inte toppen? -Marjorie May! Vi kom fram till slut.
-Louise. Titta Louise! -Titta, Louise, titta.
En riktig teater.
Precis som genrep brukade vara.
-Mamma kommer att älska det. -Kan ni sluta läcka?
Kan ni hålla klaffen?
-Det kommer hon inte att älska. -Eller det.
Slav, visst.
Vad i...?
-Vad är det för föreställning? -Ja.
Okej, fjortisar. Är ni Hollywood-blondinerna?
-Ja. Jag var... -Ni är sena.
-Våran bil gick sönder och... -Lägg av. Några av er kan ta...
...det där rummet och resten det. Ni första delar med Tessie Tura...
-...The Texas twirler. -Min mamma...
Ni andra med Mazeppa, revolution i dans.
-Ryck upp er nu, va? -Tja...
Så...
...ni är föreställningen som ska hålla snuten borta.
Oj, ni måste vara usla.
-Det är riktig teater minsann. -Han påminner om min bror.
Börja inte gnälla.
Ta kon, Amanda och allt annat in i det första rummet.
Ta flickorna till andra rummet...
-...och börja packa upp. -Jag vill åka hem.
Titta här.
Tessie Tura måste vara en flott dam.
Hon måste också vara en gris.
Louise?
-Louise? -Härinne, mamma.
-Låt mig hjälpa dig mamma. -Vi är tillbaka på teatern!
Vi är tillbaka på en riktig teater.
Jag tror vi borde prata med Herbie.
-Det tycker jag verkligen. -Han kollar faktureringen.
God morgon. Jag...
Den är inte avvägd rätt.
Den rivs som sjutton och den guppar inte när jag gör det.
Det kanske är något fel med din kofångare.
Stort skämt.
Jag guppar för allt jag är värd och så driver hon med det.
Du med nacken!
Jag betalade 6 dollar för den dräkten. Lägg tillbaka den.
Ja, frun.
-Hämta väskorna och kon. -Mamma...
Du vet inte vad det här är för en sorts teater.
-Jo, de spelar fars. -Fars.
Vet du vad det är? Snusk är vad det är.
-När Herbie kommer... -Herbie visste säkert inget.
-Agnes. -Han bokade via telefon.
-Agnes? -Vi var alla så glada, mamma.
-Agnes? -Du vet att jag heter Amanda, madam.
Du heter Agnes. Jag vill att flickorna...
-...slipper denna håla. -Men madam Rose...
-Sätt fart. -Ja, frun.
Vänta lite i omklädningsrummet.
Ta bakdelen på kon så tar jag framdelen.
Det vi inte klarar kan Herbie bära själv.
Lyssna på mig, Louise.
-Tror du Herbie... -Det har inget att göra med Herbie.
-Du vet inte vad fars är. -Jo.
Nej, det gör du inte.
Min dotter jobbar inte med sånt.
Ingen flicka jag känner.
Var ska vi jobba då?
Du inser väl att varitéfolk inte bor på samma hotell som farsfolk?
Hur mycket pengar har vi mamma?
Inklusive det som är kvar av deras underhåll, hur mycket har vi?
Något dyker upp.
Det har dykt upp, det är det här.
Vi är luspanka mamma. Vi måste ta det här.
Även om du vill sluta så måste vi ta det.
Jag hade en dröm.
-Mamma... -Den här gillar du.
Det var för en vecka sen, men jag ville inget säga.
Kossan kom in i mitt rum.
Men hon dansade inte, hon log den här gången.
Hon rosslade och såg ledsen ut.
Hon stod bredvid min säng och sa:
"Stig åt sidan, Rose."
Jag är ledsen mamma.
Varför då?
Hon bad inte dig att stiga åt sidan.
Jag är ledsen att jag inte är bra nog i förställningen.
Det är föreställningen som inte är bra nog.
Eller något.
Rose?
-Härinne, Herbie. -Jag visste inte, Rose.
-Tro mig, jag visste inte. -Jag tror dig, raring.
Vad spelar det för roll?
Det är bra betalt. Det är bara två veckor och sen...
-...kanske något dyker upp. Eller hur? -Visst.
-Du är en bra flicka, Rose. Tack. -Det är showbusiness.
En sak är bra. Vi får nog fin reklam.
De hade satt oss i mitten och jag tyckte att sist-
-var bättre så det står så här:
"Och Rose Louise och hennes Hollywood-blondiner.
De ska använda bilder.
Glöm bilderna, Herbie.
-Mamma. -Du vet inte vad de säger.
Men det gör Herbie. När en varitégrupp spelar fars-
-betyder det att de är slut.
Vi kommer inte att få tag på något, eller hur, Herbie?
Nej.
Det är nog en rätt rutten föreställning.
Det är inte föreställningen, raring.
Det är som jag sa: Varité är dött, stendött.
-Vi försökte i alla fall? -Ja, det gjorde vi.
-Visst? -Visst.
Herbie.
Jag gör färdigt programmet.
Rose Louise...var är...
-Var är musiken? -Jag kommer strax.
-Är du Rose Louise? -Ja.
-Åh, Herbie. -Det börjar ljusna.
Jag har en show att öppna Rose Louise, så lyft på rumpan.
Lyssna nu, din lilla usling.
I två veckor ska du tala som en söndagsskolelärare.
Du har något du aldrig förut sett i teatern - en dam.
Titta efter.
Det är en dam. Och det är också en dam.
Varje flicka i föreställningen är en dam, glöm inte det.
-Förstår du? -Ja, sir.
Gå nu ut på scen så ger jag dig programmet när jag är klar.
Ja, sir.
Ursäkta mig, frun.
Sir, kan du inte beskydda mig?
Jag är också en dam.
Släpp förbi mig, så råkar ingen illa ut.
Oj, du är söt.
Du och jag kan väl ta en åktur efter showen?
Alla platser är upptagna.
Det fungerade. Tack vare dig.
-Om ni ursäktar mig damer... -Vi är väldigt upptagna.
I mitt omklädningsrum?
-I ditt omklädningsrum...? -Du hörde mig.
Jag gillar inte heller att dela det.
Särskilt inte med en trupp från Jungfruöarna.
Börja inte med oss, förstått?
Vi är affischnamn från Orpheum Circuit.
Vi bokades på den här teatern av misstag.
Blev vi inte alla det?
Säg vem gjorde den?
Det gjorde jag. Jag tillverkar alla våra kostymer.
Se på de eleganta små stygnen.
Den eländiga tjejen som har gjort mina dräkter-
-måste ha använt en fiskkrok.
Hur mycket betalar du?
25 dollar per dräkt och jag står för materialet.
-30. 30. -Hon är ny i branschen.
-Vem är du? Hennes mamma? 30. -Ja.
-Jag skaffar materialet efter matinén. -Överenskommet.
Louise, var är din toreadorkostym?
Flickorna måste ha den hos sig i det andra omklädningsrummet.
Gud vet vad mer de har hos sig i omklädningsrummet.
Så som den damen går hade hon kunnat vara en bra strippa-
-på sin tid.
Tessie.
Tessie, jag har en talande kvinna för lite.
Tufft. T-U-F-T. Tufft.
Den nya komikern vill inte använda en körflicka.
Låt honom använda Mazeppa då. Det har alla andra gjort.
Du vet att Mazeppa har sin gladiator- balett precis innan hans nummer.
Då får de stryka baletten. Den är usel ändå.
Var schysst. Jag är i knipa.
Du är alltid i knipa i den här loppbitna fällan.
Jag är strippa, slusk. Jag gör inga scener.
Stick nu.
Har du någonsin hört talas om en förstklassig strippa som gör scener?
Spelar man banaliteter i en sån här håla-
-får man förvänta sig att bli förolämpad.
Arbetet är stabilt, visst?
Du tar in en ny stjärna för varje show, visst?
Tessie, det är bara några repliker.
Tjockis, spara din dåliga andedräkt.
-Jag ger dig 10 dollar extra. -Nej.
-Jag kan läsa repliker. -Vem är du?
Rose Louise, från Rose Louise och hennes Hollywood-blondiner.
-Vänta. Vilken slags repliker? -Är du i hennes nummer?
-Inte precis... -Håll käft.
-Hur är dina ben? -Utmärkt.
-Och jag lär henne scenerna. -Okej, 10 dollar.
-Alltså... -Det är pengar, mamma.
Vilken slags repliker ska hon läsa på scenen?
Samma burleska skräp som har sagts sen år 1.
-Nå... -Säg mig, var har du varit hela livet?
Spelat varité.
Var? I Louvren?
Nämn vilken stad i USA som helst och vi har spelat i den.
Min morfar säger att vi har täckt landet som zigenare.
Du kanske är zigenare, Rose Louise, men du är...
Det är inget dåligt namn om du skulle börja strippa.
Det gör hon inte.
Nej, men du låter henne ge repliker till en komiker-
-för usla 10 dollar i veckan.
Det är träning.
Hon ska bli ett affischnamn. Detta är bara tillfälligt.
Så fort vi är klara här ska hon tillbaka till varité.
Bäst jag pratar med Herbie om det.
Vi gör aldrig något utan att konsultera vår artistrepresentant.
Jag skulle vilja konsultera din artistrepresentant.
Det är en man.
Han och mamma ska gifta sig.
Bäst hon tar honom om hon inte är dummare än hon ser ut.
Börja inte kalla min mamma dum.
Hon är mycket smartare än någon av er.
Hör på, vi måste dela omklädningsrum. Låt oss röka fredspipa, okej?
Det är jag med på.
Hoppas det. Att dela omklädningsrum är som att sova ihop. Utan vänskap...
Miss Tura-
-jag tackar dig för att du inte sa till chefen att jag inte spelar scener.
Säger du ytterligare något nedsättande om min balett-
-hittar du detta horn i ditt öga.
Snälla!
Det är en dam närvarande.
Var då?
Öppna dina ögon i stället för din mun.
Gypsy, träffa miss Mazeppa, miss Electra.
Du är ännu yngre än jag var när jag började strippa.
Åh, jag ska inte strippa.
Något fel med att strippa?
Nej, jag menade bara att jag inte har talang.
Tror du att de har det?
Jag själv var förstås ballerina-
-men jag säger då, för att vara strippa behöver man ingen talang.
Ursäkta mig-
-men att inte ha talang räcker inte.
Det man behöver är en idé som gör en stripp speciell.
Kom hit.
Sitt ner här nu.
Du kan dra ut alla stopp tills snuten kallas opp
Vicka på höfterna tills man böter få
Men man måste ha en gimmick Om man vill kunna slå
Man kan offra sitt kött Jobba sig trött
Köra i en sophög tills man dör
Unge, du måste ha en gimmick Om du vill ta dig för
Man kan: Man kan:
Så kom burlesken till
Så jag: Och jag:
Men ett horn är mitt sigill
Min forna slöhet kan jag släppa Nu är jag miss Mazeppa
Med min revolutionära dans Man måste ha en gimmick
Om man vill ha en chans
Hon kan: Hon kan:
Rik blir hon aldrig, som sagt
Jag, jag: Och jag:
Men jag gör det med en kontakt
Elektrisk jag är utan att ens försöka här
Jag får betalt utan svett För har man en gimmick
Zigenartjejen, då får du det lätt
Alla de: Och de:
Kommer inte att göra succé
Jag, jag: Och jag:
Men finess är min idé
Välklädda Tessie Tura Är den mycket mera pryda
Än alla de andra damerna då man måste ha en gimmick
Om man vill applåder få
Gör något särskilt Allt nytt och vilt
Ger dig en stor fet cigarr
Man har inte bara mimik När man har en gimmick
Titta på hur olika vi är
Om man vill få lycka Båda blinka och vicka
Vill du rulla med höften Gör slag i dina löften
Vill du skaka och flåsa Se till att i trumpeten blåsa
Så skaffa dig en gimmick Så kan du också bli stjärna
Herbie.
-Hej, Herbie. -Hej, Rose.
Du vinner.
Vi har kommit till slutet.
Antar att det är bäst att vi gör upp nya planer.
Herbie, vad sägs om att gifta dig med mig?
Visst. Visst.
Jag älskar ju dig.
Ja, det gör jag.
Låt oss göra det idag.
-Inte medan vi är inom burlesken. -Den dagen vi stänger.
Det är överenskommet. Åh, Herbie.
-Ja, ja. -Jag också, Rose.
BURLESK 7 HETA NUMMER 7
SISTA DAGEN IDAG HELT NY SHOW I MORGON
Kom in.
Jag slår vad om att du trodde att jag hade glömt? Inte Herbie.
Jag kommer ihåg allt, inklusive bröllopsbuketten-
-den finaste i Wichita.
Tack, Herbie.
-De är jättetjusiga. Eller hur? -De är helt klart jättetjusiga, Herbie.
Hallå där, sluta packa och prata med mig!
Jösses, det här är den stora dagen.
Jag är så nervös. Varför är inte du det?
-Har aldrig varit så nervös. -Du har aldrig varit gift.
Du har aldrig varit gift som den här gången.
Hon är lite ledsen också. När det gäller flickorna.
Rose, älskling. Jag vet hur du känner.
Det är inte lätt att ge upp det efter så många år, men du ångrar det inte.
Jag borde hålla mun, men kan inte hjälpa det. Till sist får jag allt jag vill.
Inklusive en fantastisk ceremoni och brudtärnor.
Vad kommer prästen att säga när han ser så mycket Hollywood-blont hår-
-vet jag inte. Jag vet inte.
Hoppas han är färgblind. Vad spelar det för roll?
Allt han behöver fråga om en timma är: "Tager du, Rose, denne Herbie?"
Och vet du vad jag tänker svara? "Jag, Rose, tager denna Herbie."
Tack.
Bäst jag tar väskorna till bilen.
Vet inte varför jag stannar i branschen. Ena huvudvärken efter den andra.
-De hör dig på framsidan. -Det är min teater. Låt dem.
Förra veckan, ingen talande kvinna, före det, ingen komikerassistent.
Du visste att tjejen inte skulle komma.
-Varför började du? -Hon skulle inte in förrän nära slutet.
-Hon skulle bara till apoteket. -Vad grep de henne för?
-Snatteri. -Stryk numret.
Tror du att vi kan bjuda prästen på drink efteråt?
-Det är stjärnstrippan. -Stryk det.
Mamma, vi kan hänga kohuvudet över eldstaden.
-De klagar om det är samma nummer. -Mamma?
-Stjärnan är nyheten. -Pastey, vad vill du att jag ska göra?
-Låta dig strippa? -Nej.
Min dotter kan göra det.
-Vad? -Rose Louise.
-Sen när? -Sen hon har sett det lilla som krävs.
-Hon såg inte dålig ut i scenerna. -Hon ser toppen ut.
Vad är gimmicken?
Hon är ung och har du någon bättre idé?
-Bäst hon gör sig klar nu. -Det är stjärnnumret.
-Det betyder stjärnlön. -Om vi behåller henne.
Det gör ni. Hon blir underbar.
Jag visste att något skulle dyka upp. Var är Tessies dräkt?
Det fungerar perfekt för dig. Sminka dig.
Vi har ont om tid.
Dumsnut, du strippar inte på riktigt.
Allt du behöver göra är att gå runt scenen i takt med musiken-
-och låter ett axelband falla. Du är en dam, som Herbie säger.
Du paraderar så bra att de tycker det är en tjänst om du visar dem knäet.
Louise, det är stjärnnumret.
Jag lovade henne stjärnglans.
Inte så här. Du får inte göra det, Rose.
Herbie, det är okej att lämna det när de vill ha en.
Men vi kan inte lämna det när vi ännu är en flopp efter alla år.
Det är att ge upp. Vi kan inte ge upp för att vi är en flopp.
Gör det, sen kan vi lämna detta stolta, för att vi lyckades.
Kanske bara i burlesk, andrarangens burlesk med, men snälla...
...låt oss lämna det som stjärnor.
Raring.
Ingen tid att göra klar klänningen. Jag gör klart allting.
Ta bort det här skräpet från klänningen, Tessies trimning.
Herbie, se efter hur det ser ut därinne.
Visst. Visst, varför inte?
Har jag inte alltid sagt att du föddes med tur, Louise.
Inte för mycket smink, raring. Ung och flickaktig, ren.
Smeta inte ut det över hela ansiktet som de andra gör.
Låt munnen vara som Gud skapade den.
Inte för mycket rouge. Ingen musch.
Du är en dam, elegant, med en fin, förnäm gångstil.
Jösses, skor. Vi kan använda de svarta.
De gamla vi lånade av Tessie.
Sätt på dem, de får duga. Är de för stora, stoppa in papper.
Ditt hår är helt fel. Det kan inte hänga som spagetti.
Få upp det, älskling. Puffa till det på toppen. Det måste vara fint.
Tack gode Gud att du har bra färg och tvättade det.
Tror du att vi ska använda ett par fjädrar?
Nej, nej, det gör de allihop. Smycken.
Nej, låt Tessie och de andra ha på sig det vulgära skräpet.
Kom in.
Är hon nästan klar? Hon ska in om sju minuter.
Hon kommer att vara där. Kom igen. Louise, här.
Ta på dig klänningen. Kom här. Kom igen.
Du kommer att bli underbar ikväll. Helt underbar. Kom med, älskling.
Här är klänningen. Ha många nålar i håret.
Sätt upp det hårt så att det inte faller ner. Kan du gå ut härifrån?
-Sex och en halv minut. -Jag vet, jag vet.
Vems är dessa?
Min bröllopspresent från Tessie. Bra för en dam. Hon kan ha på sig dem.
Vad mer? Jo, musik. Musik.
Spansk. Militär. Ko.
Hon kanske kan göra "Let Me Entertain You".
Raring, du kan göra numret "Let Me Entertain You".
Jag markerar det för dirigenten. Du gör två refränger.
Nej, två och en halv. Och sjung ut, Louise.
Bara gå och böj dig ner. Kom ihåg att du är en dam.
Få dem att be om mer och ge dem inte det.
Något mer? Har jag glömt något?
Åh, är det du? Hur är publiken därute?
Det spelar ingen roll. Bilen är utanför och flickorna i den.
Jag ska bara lägga väskorna i bilen och sen åker vi.
Du, Louise och jag, vi ska gifta oss.
-Detta är vårt farväl till teatern. -Herbie, prata inte strunt.
Louise uppträder två gånger, vi får dollar.
Hon minns alltid att hon var stjärna.
Vill du att din dotter tar av sig kläderna inför skränande vildar?
Vill du att folk glor på henne, är det vad du vill?
På scenen finns en osynlig vägg mellan henne och publiken.
Hon är artist.
En artist kan hålla publiken borta och få dem att le.
Hör på, jag börjar må illa igen.
Herbie, ser du inte att jag måste göra detta?
Nej, jag ser inte att du måste göra detta.
Allt jag ser är vad jag måste göra.
-Jag går. -Jag ber om ursäkt.
Nej, låt mig, för min likhet med en mus. Nej, en mask.
Som jag kröp efter dig. Inte längre, Rose. Jag gör det inte längre.
Jag tänkte krypa iväg, för min mage vände sig ut och in-
-vid tanken på att säga till dig att det är slut.
-Berätta efteråt. -Vi gifter oss aldrig.
-Det gör vi helt klart. -Nej, nej. Nej, aldrig.
Inte ens om du gick ner på knä och bönföll.
Hör här, jag... Jag älskar dig än, Rose-
-men alla löften från nu till domedagen kan inte göra dig till en fru.
Jag vill ha en fru, Rose.
-Jag blir en man om det så dödar mig. -Du dödar mig.
Nej, ingen kan döda dig.
Tror du att jag har en skottsäker väst? Du är avundsjuk.
Avundsjuk på mina flickor för att de alltid kommer först.
Louise ska bli stjärna.
Hon blir stjärna även om det dödar er båda.
Hon blir en stjärna någonstans.
Hon blir en stjärna. Var kommer du att vara?
Var kommer du att vara när hon gifter sig?
Hon gifter sig inte på åratal. Hon är bara barnet.
-Visst. Visst. -Hennes karriär kommer alltid först.
Det stämmer. Det stämmer.
Herbie.
Varför går alla sin väg?
Louise kanske inte gör det.
Gå inte, Herbie.
Jag behöver dig.
För vad?
En miljon saker.
Bara en vore bättre.
Farväl, älskling.
Var en duktig flicka.
Gå till djävulen.
Kom igen, ge musiken till dirigenten och var med mig för ljussättningen.
Jag hoppas bara att du vet vad du gör.
Lyckosam
Du är en man som tycker om barn
Det är ett viktigt tecken
Lyckosam
Jag är en kvinna med barn
Lustigt
Liten och lustig
Jag tar musiken till ledaren.
Kom ihåg.
Du är en dam, och du kommer att bli en stjärna.
Mamma...
...jag är vacker.
Jag är en vacker flicka, mamma.
Kom igen, kom igen.
Du ser vacker ut.
-Bara för lycka, älskling. -Är du nervös, raring?
-Vad? -Jag sa, är du nervös?
Nej, mor.
Wichitas enda burleskteater presenterar...
Mamma.
...Gypsy Rose Lee.
-Hon heter Louise. -Inte längre. Gå in, unge.
Låt mig underhålla er
Låt mig få er att le
Sjung ut, Louise, sjung ut.
Låt mig göra några tricks En del gamla, en del nya
Jag är mångkunnig
Och om du är snäll Får jag dig att må bra
Jag vill att din ande höjs till skyarna
Så låt mig underhålla er
Vi kommer att ha kul Ja, sir
Vi kommer att ha kul
Gå inte bara, gör något.
Böj dig bara ner.
Ta av dig något.
Låt mig underhålla dig
En handske! Ge dem en handske!
Vi kommer att ha kul
Ja, sir
Vi kommer att ha kul
Alhambra-teatern i Detroit-
-är glada att presentera den underbara nykomlingen-
-miss Gypsy Rose Lee.
Philadelphias Diamond Burlesque-
-presenterar med nöje den ljuvliga nya stjärnan-
-miss Gypsy Rose Lee.
Hej, allihopa, jag heter Gypsy. Vad heter ni?
Världsberömda Minsky's Burlesque presenterar med stolthet och nöje-
-stripteasens drottning-
-den ojämförliga miss Gypsy Rose Lee-
-i vår hyllning till det nya året.
Låt mig
Underhålla er
Låt mig
Få er att le
Låt mig
Underhålla er.
Vi kommer att ha kul
Och om du är snäll Får jag dig att må bra
Jag vill att din ande höjs till skyarna
Låt mig underhålla dig
Vi kommer att ha kul Ja, sir
Vi kommer
Att ha kul
MISS GYPSY ROSE LEES MOR
FÅR INTE KOMMA IN BAKOM SCEN PÅ DENNA TEATER
-God kväll, mrs Hovick. -God kväll.
-Glad att se dig. -Är du det, är du den enda.
Vem satte upp skylten på tavlan?
Jag vet inte, madam. Det var nog bara en artighet.
Det var inte en särskilt artig artighet.
En ko? Vad är den för?
Det är en souvenir som påminner vissa om varifrån de kommer.
Den gör ingen skada.
Renee, den ska ner.
Du behöver något som påminner dig om att målet var att bli skådespelerska-
-inte billig strippa.
Min syster är skådespelerska, mor. Jag är ingen billig strippa.
Jag är bäst betald i branschen.
Du är inte redo för varité när den kommer tillbaka.
Nej, jag lär vara död.
Renee, kan du ta ut brickan härifrån.
-Jag gör det. -Mor, snälla.
Och ta in min pressagent så fort han kommer.
Sen när fixar du ansiktet innan du tar ett bad.
En fotograf kommer.
Var ska han fotografera dig, i badkaret?
-Så småningom. -Louise.
Mor, det är för en elegant modetidning.
Louise, tycker du att jag borde fräscha upp mig?
De vill bara ha mig i badkaret.
Jag tar det.
Hallå?
Hallå.
Nej, det är...
...svårt just nu.
Jag tänker inte gå.
Låt oss träffas på festen.
Ja.
Ja, det lovar jag.
À bien-vad?
Jag antar att jag är lite mycket.
Men mamma, jag älskar det.
-Vem ordnar festen? -Några vänner.
Förr i tiden brukade jag bli tillfrågad först.
Jag skulle inte gå även med något att ha på mig.
Jag har viktigare saker att göra, som att komma på en ny stripp.
Vi har fortfarande vindmaskinen som du köpte för att blåsa av mig kläderna.
Jag gör faktiskt ett nytt nummer på lördag.
-Vad är det? -Du får se.
Jag får se.
Mamma, låt mig överraska dig.
Du är bara den ena överraskningen efter den andra nuförtiden, visst?
Det är bäst vi går och handlar material för din klänning i morgon.
Åh, jag har lektion i franska i morgon.
Då går jag själv. Har du tänkt dig någon viss färg?
Mor, jag har redan börjat tillverka klänningen.
-Jag gör i ordning badet åt dig. -Mamma, det behöver du inte.
-Det har jag hushållerskan för. -Låt mig göra något.
Vad, mor?
-En miljon saker. Jag är inget barn. -Inte jag heller.
Tala inte till mig i den tonen, unga dam.
-Din syster... -Jag är inte min syster.
-Du är inte Louise heller. -Inte du heller.
Jo, det är jag, mer än du, miss Gypsy Rose Lee-
-med hushållerskor och pressagenter-
-och fina vänner med sina fester.
Din gaphals till mor är inte inbjuden till de eleganta festerna.
-De skrattar åt henne. -Inte alls.
Jo, det gör de.
Tro inte att jag inte vet att det är därför du inte vill ha mig bakom scen.
Så jag inte hör dem skratta. Du borde stänga ute dem, inte mig.
För de skrattar åt dig också-
-burleskdrottning som pratar usel franska-
-och läser bokrecensioner som om de var böcker.
-Sluta, mamma. -Vet du vad du är för dem?
Ett cirkusmissfoster, årets nya nummer.
-Och när menyn ändras är du... -Jag sa sluta!
Ingen skrattar åt mig, för jag skrattar först, åt mig.
Jag, från Seattle. Jag, utan utbildning.
Jag, utan talang-
-vilket du har påmint mig om hela mitt liv.
Mamma, se på mig nu. Jag är en stjärna.
Se. Se hur jag bor. Se på mina vänner.
Se vart jag är på väg. Jag stannar inte inom burlesken.
Jag rör på mig, kanske upp, kanske ner, men jag njuter av det.
Min bästa tid i livet är nu-
-eftersom för första gången är det mitt liv och jag älskar det.
Jag älskar varje sekund av det.
Förbanne mig om du tar ifrån mig det.
Jag är Gypsy Rose Lee och jag älskar henne.
Och gör inte du det kan du sticka nu.
Din pressagent är här med fotografen.
Okej, säg åt dem att jag är klar om en minut.
Mamma, vi kan inte skrika åt varandra sju uppträdanden denna vecka.
Hela familjen skriker.
Kommer från att bo så nära järnvägen.
-Jag får magsår. -Tror du att inte jag får det?
Jag tror inte att du får det.
Vill du ha magsår, skaffa ditt eget för du kan inte få mitt.
Låt oss glömma det.
-Nej, låt oss avsluta det. -Jag borde mata Chowsie.
Mamma, du har stridit hela livet. Jag önskar du kunde slappna av nu.
-Mer mascara behövs på vänster öga. -Mamma, du måste släppa taget.
Släppa taget?
Jag ger dig vad du vill.
-Du behöver mig. -Ett hus, en bondgård, en skola.
En dramaskola för barn. Du var alltid bra med barn.
Jag är proffs.
Jag är ingen gammal arbetshäst som du kan sätta ut på bete-
-bara för att du tror att du klarar dig bra själv.
Mamma, inga barn klarar sig helt själva.
Men jag är inget barn längre.
Och från och med nu, även om jag floppar-
-så floppar jag på egen hand.
Hej, Gyps, vad säger du?
"Vi ses, Rose", det är vad hon säger.
-"Smäll inte i dörren när du går." -Hej, Rose.
Raring, får jag presentera monsieur Bougeron-Cochon?
Gör det med oiseau, ungar.
En innan du tar doppet, Gyps. Var redo, nu.
Okej miss, men jag vill bara veta en sak.
Allt pådrivande, allt arbete, allt fifflande-
-allt gnetande, alla planer och att ligga vaken om natten och fundera:
"Hur tar vi oss från en stad till nästa?
Hur äter vi allihop för en dollar? Hur gör jag ett nummer av ingenting?"
Vad gjorde jag det för? Du sa att jag stred hela mitt liv.
Jag stred hela ditt liv.
Så berätta för mig, vad gjorde jag det för?
Jag trodde att du gjorde det för min skull, mamma.
Kom igen, le Gyps. Visa oss din talang.
Så där.
"Jag trodde att du gjorde det för min skull, mamma."
"Jag trodde att du gjorde en talanglös oxe till stjärna-
-för att du gillar att göra saker på det svåra sättet, mamma."
Och du har ingen talang.
Inte det jag kallar talang, miss Gypsy Rose Lee.
Jag skapade dig.
Och vill du veta varför?
Vill du veta varför jag gjorde det?
För att jag föddes för tidigt och började för sent, det är därför.
Med det jag har inom mig...
...kunde jag ha varit bättre än någon av er.
Med det jag har inom mig...
...det jag har hållit ner inom mig-
-om jag någonsin hade släppt ut det...
...hade det inte funnits tillräckligt stora skyltar.
Det skulle inte ha funnits nog starka lampor.
"Här är hon, pojkar.
Här är hon, världen.
Här är Rose."
Upp med ridån
Tänd ljusen
Spela, pojkar
Antingen har du det eller inte
Och pojkar, jag har det
Gillar ni det?
Jo, jag har det
Vissa har det och får bra betalt
Vissa kan inte ens ge bort det
Den här har det
Och den här sprider omkring det
Antingen har man det
Eller så är man slut
Hallå, allihop, jag heter Rose. Vad heter ni?
Hur vill du ha äggrullarna, mr Goldstone?
Håll i hatten och halleluja Mamma ska visa det för er
Klara eller inte...här kommer mamma.
Mamma pratar högt Mamma klarar sig bra
Mamma börjar bli het Mamma håller än
Mamma går vidare Mamma är helt ensam
Mamma bryr sig inte Mamma släpper loss
Mamma har grejen Mamma släpper taget
Mamma? Mamma?
Mamma har grejen Mamma måste flytta
Mamma måste gå Mamma? Mamma?
Mamma måste släppa taget
Varför gjorde jag det
Varför tog det mig?
Klippböcker fulla Av mig i bakgrunden
Ge dem kärlek Och vad får man ut?
Vad får man ut?
En snabb blick När de alla lämnar en
Hela livet Och vad får man ut?
"Tack så mycket" Och ut med soporna
De får buga sig Och du kammar noll
Jag hade en dröm
Jag drömde den åt dig, June
Den var inte för mig, Herbie
Och vore det inte för mig
Var skulle du ha varit miss Gypsy Rose Lee?
Kan någon säga mig När är det min tur?
Har jag ingen dröm för mig själv?
Med början nu, ska det bli min tur
Gångväg, värld Bort från min estrad
Från och med nu kammar jag hem det Denna gång, pojkar, får jag buga
Och allting kommer upp Rose
Allt kommer upp rosor
Allting kommer upp rosor Denna gång för mig
För mig
För mig, för mig, för mig
För mig
Provar bara några idéer som du kanske vill använda.
Du har verkligen varit något extra, mor.
Tycker du det?
Om du hade haft någon som drev på dig, som jag hade.
Kunde jag ha blivit, skulle jag ha blivit. Det är showbusiness.
Om skolan för barn som du pratade om.
Jag skulle kunna öppna en...
...men barn växer upp.
I vilket fall antar jag att jag gjorde det för mig själv.
Varför, mor?
Ville bara bli uppmärksammad.
Som jag ville att du skulle uppmärksamma mig.
Det vill jag fortfarande, mamma.
Åh, Louise. Louise.
Okej, mamma.
Okej, Rose.
Du ser ut som att du borde prata franska.
Du kommer med mig på festen.
-Nej. -Åh, kom igen.
Så här? Nej.
Här, du kan ta min minkpäls. Jag har en pälskrage i bilen.
Nåja, bara för en timma eller två.
Den här ser bättre ut på mig än den gör på dig.
-Lustigt att vi kan ha samma storlek. -Speciellt i mink.
Vet du? Jag hade en dröm häromnatten.
Det var en stor affisch på mor och dotter.
Som omslaget på den där damtidningen.
Ja, mor.
Bara att det var du och jag. Vi hade på oss likadana kläder.
Det var reklam för Minsky, och rubriken löd:
"Madam Rose...
...och hennes dotter Gypsy."
Åh, mor.