NORDAMERIKA MINNESOTA TERRITORY 1850
Nej, nu vil jeg ikke gynge mere, hverken på land eller vand.
Vi er snart hjemme.
BONDEN KARL OSKAR NILSSON, NORDAMERIKA
Tænk, hvis det her var mit øg.
- Er vi der ikke snart? - Der er et lille stykke tilbage.
Du spurgte ikke mig, inden du tog et sted så langt væk.
- Er stenene varme? - Ja, lidt.
Vi fortsætter. De gør os måske fortræd, hvis de ser os.
Anders påstår, at de vilde heromkring ikke er så ondsindede.
Du kunne jo ikke gå med, Kristina, så jeg måtte vælge det alene.
- Jeg har valgt Nordamerikas bedste. - Der er bare en evindelig vej dertil.
Til sådan et sted kan ingen vej i verden være for lang.
Tro ikke, at jeg finder mig i alt, hvad du gør.
- Bare stol på mig, Kristina. - Du spørger aldrig nogen til råds.
Jeg plejer da at spørge dig til råds sommetider. Gør jeg ikke?
Måske en gang imellem. Men du gør altid, som du selv vil.
Her er jorden i alt fald let at pløje.
Det er et fint sted, du har fundet, Karl Oskar.
Kan du se derhenne? Der kan du se "shantyet" deroppe.
Det er bare et lille "shanty".
Men det skal give os ly, til vi får huset færdigt.
Vi må begynde ligesom fæstebønder -
- selvom vi har mere jord end nogen storbonde hjemme. Og bedre jord.
Her skal du se, Kristina.
Har du set? Lige dyb overalt. Her skal der vokse godt brød.
TITLE
- Karl Oskar? - Ja.
Vi må købe en ko, så vi kan malke til vinter.
Jeg skulle have sagt det før... Vi har intet at købe ko for.
Har vi ikke noget? Er vi så ilde stedt?
Alting har været så ukristelig dyrt. Og jeg har ikke købt noget unødvendigt.
En ko er vel lige så nødvendigt som noget andet?
Ikke lige så nødvendigt som huset her.
Men hele vinteren... Tror du, børnene kan klare sig til foråret uden mælk?
Er der slet ikke råd, tror du?
Hvordan skal vi kunne købe uden penge?
- Er det vinteren, der kommer, tror du? - Så brat kan den da ikke komme.
Når I at få gjort huset færdigt?
Næste gang bygger jeg større. Så tilskærer jeg tømmeret på begge sider.
Nu må I kigge, nu må I kigge! En, to, tre nu!
Hvad i alverden! Har I fundet en vild ko på vejen?
Vi tænkte, I kunne låne Lady vinteren over. Vi har kun brug for én ko.
Hun er gammel. Men fed er hun, og hun giver mælk.
- Nu sidder hun fast. - Sidder du fast?
Det er din skyld, Karl Oskar.
Du har hugget for trangt til en voksen kvinde.
Du burde vide, at et fruentimmer er bredere over bagen end mandfolk.
Gud har skabt os til at ligge godt -
- mens vi lyder hans bud og opfylder Jorden.
Ulrika kan koge grød. Sådan en kvinde skulle man have.
- Du har allerede et fruentimmer. - Indianeren koger kun hundeæde.
Hun går an at raste sig på.
Hun er lille af vækst dernede, men det er alle indianertøser.
Ja, det skåler vi for. Skål!
Den er stærk og god, den amerikanske brændevin, men den ligner kopis.
Kom og hjælp mig her.
- Kan nu holde tæt med noget, Arvid? - Jeg holder altid tæt, det ved du.
- Jeg sniger mig væk, når jeg kan. - Vil du forlade din bror?
Karl Oskar bestemmer ikke over mig. Jeg vil ud og grave guld.
- Det har du ikke sagt noget om. - Den slags skal holdes hemmeligt.
Men jeg vil ikke rejse alene, så jeg vil have, at du tager med.
Vil du det?
- Der er vel ikke et ocean imellem? - Nej. Kom.
Bare vi får ordnet vejen, så føles det ikke så langt.
Er der nogen, som fortryder deres udvandring?
Skal jeg fortryde, jeg tog til et land, der behandler en som menneske?
Nej, før kunne de få lov til at lave pølsemad af mig.
Derhjemme tror de, Sverige er hele verden. Derfor er de så selvgode.
Den djævlehule!
Gik man ud og slap en morgenfis -
- bar folk den rundt, til den genlød i hele herredet.
Det var meningen, at vi skulle flytte hertil.
Vi skal hverken føle anger eller frygt.
Jeg fortryder, at jeg ikke flyttede hertil for seks år siden.
Ingen kan flytte mig herfra, så sandt som jeg sidder på den her huggeblok.
- Kristina? - Hvad er der, Kristina?
Tilgiv mig, tilgiv mig.
Sætte sig og flæbe.
Jeg kan ikke gøre for det. Det går snart over.
Bare vent og se vores næste byggeri...
Vores næste byggeri herhjemme ved Ki-Chi-Saga!
Karl Oskar foragter indianerne.
Men de er kloge nok til ikke at gå og hakke i jorden.
Du, Robert... Det der med guldet. Hvor ligger det?
- I Californien. - Jeg mener, ved du helt præcis hvor?
Nej, ikke præcis, men vi må lede, spørge os frem.
Ligger det spredt ud eller ét sted?
Det ligger spredt ud.
- Hvad mon Danjel vil sige? - Er du ikke din egen herre?
Jo, men han har jo betalt fragten for mig.
Bagefter kan du betale så meget, at han kan rejse, så længe han lever.
Ud herfra! Ud!
Karl Oskar! Karl Oskar!
Herregud, det var en forfærdelig oplevelse.
- Er det ikke noget slemt? - Nej. Det går nok over.
- Men du har ondt. - Det går snart over.
Det er tid.
- Tror du det? - Det kan ikke være noget andet.
- Er det ikke for tidligt? - 14 dage. Jeg bestemmer ikke selv!
- Jeg må hente hjælp. - Gå til Ulrika.
Jeg spurgte hende ved flytningen...
Ulrika...
Så så, lille Kristina.
Hjælp mig.
- Skal mor dø, far? - Der sker ikke noget, Johan.
Det er ikke farligt. Mor bliver snart rask igen.
Jeg kan se hovedet!
Hold godt fast i hende, Karl Oskar!
Hold om mig!
Det er et mandfolk. Han ligner sin far mellem benene.
Ræk mig uldsaksen, Karl Oskar.
Han er lavet i Sverige.
Og vi skal bede Gud om at bevare ham -
- så han ikke får nogen fremtidige men af det.
Han skal blive en rigtig amerikaner.
Her, Karl Oskar. Det er en ordentlig tamp.
Skal mor se dig?
Nu skal du drikke barselssengdrammen, Kristina.
Jeg døber dig Nils Oskar Danjel -
- i Faderens og Sønnens...
... og Helligåndens navn. Amen.
Lad os alle bede.
Karl Oskar! Jeg har skudt en indianer!
- Hvad snakker du om? Du lyver. - Nej!
Jeg tror, han faldt om. Han skød først.
Har du skudt en indianer? Har du gjort os alle ulykkelige. Hvor?
- Neden for den store klippe. - Kom med og vis mig det.
Der!
- Skød han på dig med pile, eller? - Ja, han skød flere pile.
Han har været død i flere uger. Han skød ingen pile.
Det er rigtigt, Karl Oskar. Jeg sværger!
Der må have været en anden indianer i et andet træ. Jeg hørte pilene.
Du hører jo dårligt på det ene øre. Jeg ved, hvad det her betyder.
Så længe der er frost i jorden, kan indianerne ikke begrave deres døde.
- Jeg sværger! - Du har jo løjet. Tag det tilbage!
- Jeg tager ikke et ord tilbage. - Tror du på dine egne løgne?
Så ender det med, at ingen tror dig til sidst.
Du bestemmer ikke over mig. Du er ikke min formynder.
Jeg er din ældre bror.
Ja... Det var det sidste. Så må vi undvære brød.
Tror du ikke, vi kan låne en sæk mel af morbror Danjel?
Vi skylder stadig for hypoteket, men det er vel den eneste udvej.
- Snart bliver I én mund mindre. - Hvad?
Jeg rejser. Jeg tager til guldfeltet i Californien.
- Hvad skal du lave derovre? - Grave efter guld, selvfølgelig.
- Grave efter guld! - Arvid tager også med.
Det kan du ikke. Det må du ikke!
Her i Amerika er man sin egen herre. Vi aftalte det i efteråret.
Først arbejder vi på steambåden til St. Louis, så går vi på landevejen.
Du kan ikke klare dig selv. Du er kun 18 år.
Du var kun 14, da du gik hjemmefra.
Det var jo derhjemme. Der er forskel.
Du gik, hvor du ville, da du var 14 år. Må jeg ikke gøre det, når jeg er 18?
Du kan ikke hindre mig. Så snart isen bryder op, tager vi af sted.
- Jeg vil ikke have dine sidste penge. - Du kan få brug for dem.
Hvis du ikke finder så meget guld, som du tror.
BREV TIL:
Her er Deres mel, mr. Nelson.
Beklager, der er ikke nok. Jeg skal have 20 cent.
Har De ikke det? Jamen så... beklager.
Ahornsirup... I orden?
Ja, i orden.
- Brev til mig? - Beklager, ikke noget brev.
- Har Samuel Nöjd friet til dig? - Ja, det er rigtigt. Nöjd har friet.
Også han. Og du gav ham besked.
Han fik samme besked som Månsson og mr. Abbott.
Jeg spekulerer på, hvem der bliver din mand.
Selv spekulerer jeg ikke, Kristina.
Jeg flytter fra Danjel til Stillwater. Der er sket et mirakel.
Jeg skal døbes til baptist, og min kommende mand skal døbe mig.
Hvad i alverden?
Jeg skal giftes med pastor Jackson i Stillwater. Det er et Guds mirakel!
Kristina, jeg kan ikke forklare det! Jeg kan ikke sige mere.
Kære rare Ulrika. Du forbløffer mig. Det ligner ikke dig at være ked af det.
Jeg er ikke ked af det, jeg er glad!
- Bedre mand kunne du ikke få. - Det er et mirakel!
Vend dig om og luk øjnene, til jeg siger til. Luk øjnene!
Nu må du kigge.
Næh!
- Du må også prøve den, Kristina. - Nej, nej!
Du er finere end den flotteste herskabsfrøken.
Værsgo, mr. Nelson. 15 cent.
- Det er rigtigt. 15 cent. - Hvad... mener...?
Forstår De, der mangler 15 cent i porto på brevet.
Mig? 15?
- Har De ingen penge? - Nej, ingen penge. I dag.
Kan De komme tilbage?
Beklager.
- Anden dag? - Mandag? Kom tilbage mandag.
Jeg må beholde det, mr. Nelson.
Tusind tak.
Farvel.
Stræk din stærke hånd ud og flyt mig tilbage til Sverige!
Jeg troede, du sov, Karl Oskar.
Noget vækkede mig.
- Hvad er der i vejen, Kristina? - Der er ikke noget i vejen med mig.
Sov du bare.
- Hvorfor ligger du vågen? - Der er ikke noget.
Det er så dumt og barnligt.
Du er ked af det, ikke? Du er ked af det, Kristina.
Kæmper du med noget, hjælpes vi ad. De bedste venner skal hjælpes ad.
Hvis du vil have, at Gud skal flytte dig tilbage -
- så strækker jeg min arm ud og holder dig her hos mig.
Ved du det, Karl Oskar?
Der er ikke mere at sige.
Det var en barnlig tanke, der kom over mig, da jeg skulle bede aftenbøn.
Karl Oskar... Længes du aldrig efter de gamle?
Det kan da ske sommetider.
Jeg kan ikke gøre for det!
Søde, rare dig... Vent. Jeg henter noget til dig.
Annas gamle støvle.
Den hjælper mig med at huske. Hvis jeg er lidt ked af det.
Måske kan den også hjælpe dig.
En dag vil vores børn takke os, fordi vi flyttede til Amerika.
- Det gætter du på? Det tror du? - Jeg kan mærke det. Jeg ved det.
Det kan ske. Noget sådant kan man aldrig vide.
Du, Kristina. Kan du huske, da vi flyttede hertil?
Da sagde du, at det næsten var lige så fint som hjemme i Duvemåla.
Jeg har tænkt på, om vi ikke skulle døbe vores nye hjem til Duvemåla.
Hvad siger du til det? Eller Nye Duvemåla.
Vil du tro, at jeg...
Duvemåla?
Så bor vi ikke længere ved Ki-Chi-Saga.
Vi bor i Duvemåla.
- Hvor lyder det underligt, Karl Oskar. - Skal vi så sige det?
Ved du, hvad dag det er i morgen? Det er en stor mærkedag i morgen.
Det er den 14. april. Det er et år siden på dagen -
- at vi gik om bord på skibet i Karlshamn.
I morgen sætter jeg ploven i Amerikas jord for første gang.
Du er svensk, formoder jeg?
- Petrus Olausson, Alfta sogn. - Karl Oskar Nilsson, Ljuder.
Jeg ville slå mig ned her ved søen. Vi er naboer nu.
I Sverige måtte jeg bøde 200 dalere, fordi jeg læste fra Biblen i mit hus.
Sverige er fordærvet af den uretfærdige øvrighed.
Hver aften takker jeg i min aftenbøn Gud for mit nye homeland.
Jeg er glad for naboer. Jeg troede ikke, nogen ville bo så langt væk.
I bliver ikke alene længe til. Efter mig kommer to familier til.
- Der hører du, Kristina. - Så kan vi begynde en forsamling.
- En kirkeforsamling? - Ja, vi bygger en kirke.
Et lille tempel of God.
Et Guds hus af simpelt tømmertræ.
Jeg har jo først kostalden at tænke på.
Og så havde jeg tænkt mig at rejse et nyt stuehus.
Vi kan ikke stræbe i legemligheden og glemme evigheden.
Bygge kostald er ingen undskyldning for at udskyde byggeriet af Guds hus.
Havde jeg haft trækdyr, havde jeg haft 30 acres nu.
Jeg har en okse. Skaffer du en, så kan vi hjælpes ad.
- Er du eneste mand? - Min yngre bror tog til Californien.
Ingen ved, om han er i live i dette øjeblik.
Her vil jeg rejse mit nye stuehus.
Det er en ordentlig mundfuld.
Køkkenet skal ligge i den her ende, og kammeret i den anden.
Her skal væggen være.
Sand mine ord, Nelson. Du kan ikke rejse det så stort.
Se her, Olausson. Det her kommer fra Sverige, det er hjemmefra.
- Et æbletræ. - Det skal blive et astrakanæble.
Jeg vil plante blomst.
-"Blomst"? - Ja, blomst.
"Blomst"?
I vil blomst.
- Frø? - Nej.
- Frø... - Nu ved jeg det. Jeg henter nogle.
Det er det, De mener, mrs. Nelson.
Vil De have fem af dem? Værsgo.
- Blomst. - Blomster, mrs. Nelson.
Blomster.
- Blomster. - Blomst.
Hvor er de fine.
- Mændene her er høflige. - Ja, her værdsætter de kvinderne.
I Sverige bruger mænd kvinder som pige om dagen og madras om natten -
- og derimellem er hun intet værd.
Vi stod stille lidt foran et apparat -
- og som ved trolddom stod vi malede der på tykt papir.
Det er lige så fint som et maleri.
Henry og jeg har stået der i et helt år.
Vil du have lidt mere?
- Du har fået en god og venlig mand. - Henry er gentle.
Hvordan forstod I hinanden, inden du talte engelsk?
Vi pegede og gjorde tegn til hinanden og movede med hænderne.
- Undskyld. - Fik du det galt i halsen?
Nej, det er præsten, der er på vej.
Ikke Henry. Præsten, som jeg skal sætte i verden. Derfor kastede jeg op.
- Jeg er pregnant, you see. - Ulrika!
Da jeg giftede mig, havde jeg ikke haft et mandfolk i fire år -
- så det føltes godt at bruge kroppen til den gerning, den er skabt til.
Og det i et forbund velsignet af Gud.
Men Jackson puttede den for fast ind i the beginning, det var fejlen.
Nu skal du sove godt, Kristina. Du har en lang færd i morgen. Godnat.
- Spørg, hvem det er, før du åbner. - Hvem er det?
Må jeg komme ind i jeres hus, godtfolk?
- Er han svensk? - Ja. Gudskelov.
- Han er kommet ud for dårligt vejr. - Ja, det er et frygteligt vejr.
- Hvor kommer han fra? - St. Paul. Jeg er gået til fods.
Jeg er helt udkørt.
Sid ned, så han kan tørre.
Hvor er det skønt at komme lidt ind i varmen.
- Han bløder jo! Har han slået sig? - Det er moskitoer. De bider fælt.
Vi hedder Nilsson. Karl Oskar Nilsson, Ljuder sogn.
Erland Törner hedder jeg, fra Väderstad sogn i Östergötland.
Nå, Östergötland.
Er han kommet hertil for at tage land, kanske?
Nej, jeg er præst i den svenske kirke.
- Er han præst? - Ja.
Jeg kommer som fremmed til jer, gode landsmænd.
Jeg har en flytningsattest, der bevidner...
Vi har ikke et øjeblik betvivlet pastoren.
Vil pastoren have tørt tøj? Karl Oskar har sikkert noget, som...
Det er næsten at vanhellige kirken at klæde en præst ud på den måde.
Det er jo lidt rummeligt, men det er varmt og godt.
Vil pastoren tage til takke, så er det, hvad vi har.
Må man spørge. Hvorfor er pastoren kommet til Amerika?
- For de udflyttedes skyld. - For vor skyld? Hvem betaler ham?
Ingen, men gode mennesker giver mig kost og logi -
- som nu i nat her. Og sådan som I tager jer af mig -
- vil jeg sørge for at værne om mine landsmænds sjæle.
Kunne pastoren tænke sig at berede os på den hellige skrift?
I tre år har vi ikke kunnet skrifte.
Derudaf kan jeg vel hente
at man skal med synd ej skæmte
Dagens tekst har jeg valgt fra Apostelgerningerne, 17. kapitel.
"Hvert folk bor ud af et blod på hele jordens flade -
- idet han fastsatte bestemte tider -
- og grænserne for deres bolig."
Undskyld, pastor.
Gud har bestemt, hvor vidt og langt mennesker skal færdes og flygte.
Og jeg taler til jer, svenske kvinder og mænd -
- som har rejst over en tredjedel af jordens flade -
- fra verdensdel til verdensdel.
Jeg fattige, syndige menneske...
... som med synd født...
... og siden i alle mine levedage...
Jesus Kristus, hvis legeme du modtager -
- bevare dig til evigt liv. Amen.
Jesus Kristus, hvis legeme du modtager -
- bevare dig til evigt liv. Amen.
Jesus Kristus, hvis blod du modtager -
- bevare dig til evigt liv. Amen.
Jesus Kristus, hvis blod du modtager -
- bevare dig til evigt liv. Amen.
Se, se
nu her alle såsom Jesus...
De mener Ulrika. Vi to er de bedste venner.
Men arme kvinde, din ven er jo gift med baptistpræsten i Stillwater!
- Hun er omdøbt! - Det ved jeg. Det er hendes sag.
Så skal du vide dettev Vi må ikke have samvær med afguder.
Luk ikke kvinden ind i dit hus, luk ikke din dør op for hende.
Med hende lukker du sjælefjenden ind. Af kærlighed vil vi varsko dig.
Petrus. Ved han...
Ved han, at han taler om den bedste ven, jeg har i Amerika?
- Venskabet forblinder. - Afguderne udklæder sig til venner.
Du genkender ikke sjælefjenden i denne mrs. Jackson.
- Kommer De og taler ilde om Ulrika? - Arme barn, hvad siger hun!
Ti! Ret din hustru, Nelson. Hjælp os med at tale hende til fornuft.
Det her er vanvittigt. Du har intet med Kristina at gøre.
Hun åbner døren for den, hun vil. Du skal ikke give befalinger i mit hus!
Jeg har ikke brug for en formynder, ej heller min hustru. Nu er det sagt!
Nelson, kære nabo. Du må understand us...
Du kommer her og vil skille Ulrika og mig ad!
Du bagtaler hende og beskylder hende for ondskabens gerninger.
Du har glemt det ottende bud, så kristen du er. Du burde skamme dig!
- Kom, Petrus. Vi kommer for sent. - Kære Kristina...
Vi kom i dag af kristelig kærlighed, og du møder os med smædeord -
- men jeg tilgiver dig. Afguder taler ud af din mund.
Kristne mennesker må undgå dette hus, til det er blevet renset.
Ud! Ud herfra! Ud, hvis her er for beskidt.
"Renset", sagde du. "Til det bliver renset." Det skal jeg aldrig glemme.
I det her territorium er der 19 mænd af 20 -
- som må ligge alene, til der vokser mos på målestangen.
Ellers må du gøre som Samuel Nöjd. Tag en af de brune.
Jeg kunne aldrig tænke mig at have samkvem med en indianer.
Du ville nok krybe derhen, hvis det kneb.
Der er nok intet galt med dåsen, selvom de er små af vækst.
Hvis vi skrev en skrivelse til Sveriges regering -
- kunne de sende en skibslast med dygtige, anstændige fruentimmer.
Og så skulle vi love skriftligt -
- at tage mødommen på hver og en, den første dag de kom.
Og så skulle vi... Eller den anden nat, senest.
Hvis der var en, som stadig havde mødommen ved solopgang -
- skulle hun få en erstatning på 1000 daler.
Bare jeg havde mit eget øg, Så kunne jeg få det dobbelte.
Det er bedst, du går af.
Stamp til!
Nej. Nej!
Flyt dig!
Gå, din satan!
Vi er snart hjemme, Johan. Tag frakken ordentligt på.
Så.
Johan? Lille Johan?
Johan!
Så, Johan. Så så. Jeg er snart tilbage.
Robert! Du er tilbage!
Du genkendte mig hurtigere end Karl Oskar.
Han lå jo i vuggen, da jeg rejste.
Og her er en til. Det er Ulrika.
- Du er sulten, ikke? - Jeg er mest tørstig.
Jeg blev lidt forkølet på steambåden.
- Hvor er Arvid? Er han ikke med dig? - Nej, Arvid er ikke med.
- Hvor er han så nu? - Han blev tilbage.
Du må spise. Du må spise det op. Du er jo skind og ben.
Har du stadig ondt i dit øre?
Ja, det spøger og larmer derinde.
Du skulle bare høre, hvad det fortæller mig om natten.
Den vugge skulle man have haft med i guldfeltet.
Guldet, det behandles som spædbørn.
Man vugger det frem og tilbage, indtil jord og skidt er siet fra -
- og så ligger det tilbage og glimter på bunden.
Hvor fandt I guldet?
Det var overalt.
Sommetider de besynderligste steder. Der var en på vaskeholdet.
En aften fik han så ondt i maven, at han lå foroverbøjet og skreg.
Næste morgen var han død.
Så var der en, som tog en kniv og sprættede maven op -
- og derinde skinnede og glimtede det som af guld.
Han havde været nugget-tyv. Han havde slugt nogle stykker nu og da.
Han troede selvfølgelig, det ville komme ud den naturlige vej.
Han havde slugt guld for 4000 dollars.
- Sådan kan man finde guld der. - Hvor forfærdeligt!
Sikke skrækkelige ting, du har oplevet, Robert.
Hørte du det, Karl Oskar?
Robert, har du virkelig fundet guld i Californien?
- Jeg er tilfreds. - Er det sandheden? Jeg mener...
Jeg har haft min sidste husbond. Jeg har plenty. Der er nok til os alle.
Hold op med at lyve for os.
Jeg vil ikke høre det mere. Det er en pine.
- Du mistror mig, Karl Oskar? - Du ved, du ikke har noget guld.
Ingen klandrer dig, fordi du kom hjem uden. Vi er bare glade for, du lever.
Du tror, jeg lyver.
Tag det der. Det er lige så meget værd som guld.
Jeg hævede lidt lommepenge i banken.
Behold "bucksene". Det er en gave.
... 400, 450, 500, 550, 600, 650, 700, 750...
- Tør vi have pengene i huset? - Hvem tror, vi har så mange penge?
Vi fik 1500 rigsdaler for Korpamoen. Det her er ti gange så meget.
Jeg kunne mærke, at Robert ikke løj den her gang.
- Vi er jo ikke sikre. - Betvivler du ham stadig?
- Sedlerne kan jo være ubrugelige. - Tror du, din bror er falskmøntner?
Det bliver godt, når vi kommer til Californien.
Arvid. Det bliver godt, når vi kommer til Californien.
Robert! Vi vender hjem!
Robert, vi vender hjem!
Robert sover.
Løb nu ud og leg. Ud med jer!
- Vi har en forsamling og egen skole. - Din bror er blevet en betroet mand.
- Danjel og han sidder i bestyrelsen. - Jeg er blevet deacon.
- Så du er blevet kirkeværge? - Uden kirke. Men vi er startet på den.
De skændtes i et år om, hvor den skulle ligge.
Folk her kan ikke enes om noget. De strides om de mindste ting.
Folk måtte bestemme for lidt i Sverige. Det råder de bod på her i Amerika.
Lærer børnene engelsk i skolen?
- Vil du læse lidt for onkel? - Rejs dig op, som I gør i skolen.
"A tall boy. A beautiful book."
"I dress myself. She dresses herself. We walk and talk together."
Jeg forstår ikke halvdelen. Märta, syng for onkel Robert.
- Tag skolesangen. - Ja, netop. Tag den.
Til skolen nu går vi nu opstillet står vi
med hænder så fine og ansigt rent
ak, lad os høre med opmærksomt øre
alt hvad man os lærer ellers bliver det for sent
hvis sløvt vi hænger og tankeløst slænger
så går det os ilde og det bliver vor skyld
ak, hastigt at lære og kundskab begære
thi det er langt bedre end sølv og guld
GUL FEBER TOG HANS LIV
Arvid! Et af dine æsler er stukket af. Vi må finde det, før han vågner.
Du behøver ikke sy kjoler selv. Nu kan du jo købe dem.
Jeg køber ikke silke og fløjl først.
Der er tusinde ting, som jeg mere har brug for.
- Du er et godt menneske, Robert. - Du har jo altid været god mod mig.
Du er kommet galt af sted derovre. Det er godt, du slap væk med livet.
Slap væk...
Du tror, jeg kom fra det.
GIFTIGT VAND
Hvorfor tør du ikke sige, at Arvid er død?
Hvad?
Den første aften sagde du, at Arvid var blevet derude.
Du sagde ikke, at han havde sat livet til.
Hvem sætter ikke livet til derovre, tror du?
Det gør alle, der går på trailen, på en eller anden måde.
Hvorfor taler du i gåder? Hvorfor kan du ikke sige sandheden bare én gang?
Du brænder! Det føles som febervarme.
Vi er trods alt brødre. Hvorfor vil du ikke betro dig til mig?
Den første aften, da jeg kom hjem, sagde duv "Hold op med at lyve."
Da var jeg begyndt at betro mig, men du troede mig ikke.
Du sagdev "Jeg ved, du kommer hjem uden en nickel."
Sæt dig ned, Robert. Sæt dig.
Vi kan da blive fortrolige igen.
Hvorfor gemte du uret væk?
Ingen tror, du har slået Arvid ihjel og stjålet hans ejendom.
Måske gætter du rigtigt. Måske var det mig, der slog Arvid ihjel!
Nu vrøvler du.
En dag ville han vende om, men jeg...
Jeg kan ikke mere. Lad mig være!
Jeg orker ikke... Undskyld!
FARE! GUL FEBER
Robert! Har du aldrig været til lægen?
- Jeg er kun 22. Jeg bør være rask. - Det kan være noget farligt.
- Det kan jo være dødeligt. - Dødeligt?
Kristina, du tror vel ikke, jeg er bange for døden?
Alle mennesker er vel bange for at dø, Robert?
Ikke mig. Døden kan ikke gøre noget ved mig.
Du spotter!
Intet, der sker mig, rør mig mere. Hverken godt eller ondt.
- Ved du hvorfor? - Nej. Fortæl mig det, Robert.
Jeg har forliget mig med min lod. Det er det hele.
Forstår du mig, Kristina?
Jeg er ikke hovmodig.
Jeg er hellere ydmyg. Jeg forliger mig.
Her får du dine lommepenge tilbage! Brug dem på lokummet næste gang!
Saml det skidt op! Jeg klarer mig uden dine ubrugelige penge.
Er du gal? Smide så mange penge væk.
"Gode for ingenting", sagde banken. De er end ikke en svensk styver værd.
Nej, det er ikke sandt.
Påstår du, at...? Benægter du, din djævlens løgnhals?
Du er så fuld af løgn, at det står dig op i halsen.
Du har gået her og spredt løgne, men nu er det slut.
I kan vel tale om det.
Jeg har aldrig troet andet, end at sedlerne var gyldige.
De kaldes "wildcatsmoney". Jeg sagde det jo den første aften...
Der har vi det! Du vidste det. Du tilstår det.
Han vidste, det var "wildcatsmoney", som de sagde i banken.
Det var med vilje. Han ville give os sine beskidte penge!
Jeg ville ikke narre nogen. Hør på mig.
Hold din mund! Og du skal være min bror, din djævlens bedrager.
Tænk, at man skal gå hele livet og skamme sig over sin bror.
- Jeg troede da ikke... - Jeg lukker løgnhalsen på dig!
- Er du fra forstanden? - Jeg ville bare lukke løgnhalsen.
Er du kommet noget til?
Nej, det tror jeg ikke.
Det er ikke så slemt.
Det er ikke slemt. Det bløder ikke.
Løgnhalsen bløder ikke.
Nu dæmper vi os og taler sammen. Du fortæller mig sandheden, Robert.
Kære, søde Kristina! Jeg narrer ikke nogen.
Jeg lyver ikke. Jeg vidste ikke noget.
For jeg rørte aldrig ved pengene.
For jeg gemte dem til dig og Kristina.
Undskyld, Robert. Jeg vidste ikke, hvad jeg gjorde. Kan du tilgive mig?
Jeg tilgiver dig, Karl Oskar.
Det er tilgivet, husk det.
Du er min eneste bror, Karl Oskar.
Men jeg vil også bede dig om...
Men det er for sent nu.
For sent med alting.
HER HVILER ROBERT NILSSON FØDT I LJUDER I SVERIGE 1833
DØD I MINNESOTA NORT AMERICA 1855, MÅ JEG ROLIGT SOVE
"Og at hidkalde"...
... for altid all allegiance..." Vi må finde ud af, hvad det betyder.
-"Og fide"... Hvad betyder det? -"Fidelity".
- Trohed. - Er du sikker på det, Johan?
- Skal vi ikke være svenskere mere? - I Sverige er vi streget ud.
Vi er jo amerikanske borgere nu.
Tænk, hvis jeg skulle bruge navnet, de har givet mig. "Charles O. Nelson."
Hvad synes du om det, Kristina?
Det synes jeg ikke. Du kan afsværge den svenske konge -
- men hvis du lægger dit navn væk, griner jeg! Så er du skidtvigtig.
Næste gang må jeg stemme for president.
De styrende her i Amerika har været venlige til os.
Du mener, de har været venlige mod os.
Måske skal det siges den vej.
Du siger altid, det skal gøres "den vej". Det hedder "på den måde"!
Gør det? Nå. Ja, det kan være, du har ret.
Selvfølgelig har jeg ret. Du vil ikke indrømme det.
Du "closer" døren, "putter" brænde ind og "putter" ilden ud -
- når det hedder at lukke døren, sætte brænde ind og slukke ilden.
Godt. Så tier jeg for resten af den her aften.
Mor, hør her. "Forrige år fremstilledes og solgtes -
- 25.000 af Elias Howes symaskiner med skytte -
- inden for den Amerikanske union." Vil mor ikke have en symaskine?
Søde Karl Oskar. Hvis du putter mere brænde ind, så laver jeg aftensmad.
Jeg kan ikke udsætte det. Jeg melder mig, ellers kan man blive tvunget.
- Du er ikke blevet tvunget endnu. - Nej, men det kan jeg hurtigt blive.
Den første oktober kan de begynde at indkalde folk.
Vent til da.
Det er bedre at gå af egen fri vilje.
Vil du gå i krig af fri vilje?
Hvis jeg kunne slippe til en ærlig pris, ville jeg slet ikke gå ud.
På den måde vælter jeg mine skyldigheder over på andre.
Mener du, at du vil melde dig for at få ren samvittighed?
Ja, netop. Ja, det er rigtigt.
Hvad siger din samvittighed dig om det femte bud?
Du må ikke slå din næste ihjel.
Ja, det bud gælder ikke i krig.
- Der står ikke, at krig er undtaget. - Man har vel ret til at forsvare sig?
Det siger den næste også, du dræber. "Jeg har ret til at værge mig selv."
Kristina, er du imod, jeg gør det?
Jeg vil ikke have, at dine hænder skal dræbe nogen.
Jeg vil ikke have, at du skal gå ind i evigheden med blodskyld.
Hvis du tager livet af andre, mister du dit eget.
Jeg ønsker ikke, at du skal gå tabt bagefter.
Jeg værner om dit evige liv.
Du mener det på den måde.
Jeg kan ikke pådrage mig blodskyld, hvis jeg slår fjender ihjel i krigen.
Hverken over for Gud eller mennesker.
Det er slavehandlerne i Syden, der er begyndt. Vi må forsvare os.
Det er en kristen forbudt at gå ud og slå noget menneske ihjel.
Men jeg er nødt til det. For min samvittigheds skyld, Kristina!
Jeg vil ikke have, at du skal blive morder.
Men så må du vel gå. For din samvittigheds skyld.
Tag en dyb indånding ud.
De bliver en god soldat. Klæd Dem på.
Sir? Kom tilbage.
Gå ned i knæ.
Gå rundt om bordet.
Løb!
Jeg beklager, men De har et dårligt ben. Det var trist.
Hvis jeg var mand, ville jeg være stolt over ikke at egne mig til at dræbe.
Nu har du mig herhjemme, så længe krigen varer.
Ja... Der er dem, som æder deres egne unger -
- når de ikke har andet at leve af.
Soldaterne i Red Wood -
- de viste mig en bunke afgnavede skeletter af spiste indianerunger.
Men magasinerne var fulde af mad. Indianernes mad.
Men regeringen ville ikke give slip på deres fordringer -
- så de måtte ikke spise deres egen mad.
Hvordan kan de bare slå sig til tåls med det?
Hvad skulle de gøre? Sulte ihjel?
Eller slå andre ihjel?
- Hvem "andre"? - Gæt engang. Gæt.
De, der har stjålet deres land.
- Hvem skulle det så være? - Hele landet er stjålet fra dem.
Hele det her land? Jeg har ikke stjålet noget land.
Hver en acre har jeg betalt hæderligt til regeringen.
Ja... Men du har købt tyvegods.
Beskylder du mig for uhæderlig handel?
Du har nok handlet hæderligt. Du har handlet efter loven.
Men den lov kom til bagefter. Efter at de havde stjålet.
Og hvad betalte de for jorden?
En daler for 20.000 acres af den mest frugtbare jord her i verden.
Da jeg kom hertil, var her kun vildgræs.
Nu er her afgrøder, som kan ernære både os og andre.
Jeg har gjort mig fyldest for min jord, da jeg ryddede den og dyrkede den.
Ja, men du har fået den "cheap", Nelson.
Tilgiv mig det, jeg bad om i sommer.
Fordi jeg ikke ville have flere børn.
Nu har du vist mig, at du ville det anderledes.
Du må findes, Gud.
Hører du på mig? Du må!
Du er of course ventende for os, Karl Oskar. Vi blev for long.
Men der var så mange før os, og da det endelig blev vores tur -
- kom de med et mandfolk, der havde fået næsen savet af.
Han lignede frikadellefars i ansigtet.
Det var synd for så pæn en mand.
- Nu skal jeg prepare for middagen. - Hvad sagde lægen?
Vi har plenty of time til at tale om det. Kristina er examineret.
- Der er intet galt i selve livet. - Er der noget ondt en anden vej?
- Du lovede at forklare Karl Oskar det. - Yes, jeg gjorde, my friend.
Come along, Karl Oskar, så går vi ud i køkkenet og taler.
Kristina er slidt op indeni. Nu kan hun ikke klare mere.
Ikke en eneste gang mere. Næste barn betyder døden for Kristina.
Nu har du hørt det, så nu ved du det. Lægen sagde ordretv
"Next childbed will be her death." Nu har du også hørt det på engelsk.
Din wife kan blive frisk og rask, bare du tager god care af hende.
Tag vare på Kristina, Karl Oskar. Gør hende aldrig mere gravid.
Jeg er sorry for dig, at du er nødt til at ligge alene fremover.
- Jeg dur ikke mere. - Dit helbred er det eneste vigtige.
Men jeg står dig ikke bi mere. Jeg er kasseret.
Du hørte det. Det er det vigtigste.
Jeg er en uduelig kvinde. Du har ingen rigtig hustru mere, Karl Oskar.
Jeg er ikke kry.
Jeg har spoilet mit helbred her.
Det er ikke alle, der står imod.
Du er nødt til at stoppe drikkeriet, Månsson. Du ødelægger jo alting.
Jeg har ødelagt min mor, mener du, Nelson.
Du ødelægger jo også dig selv. Stop drinking!
Har du aldrig prøvet at stoppe drikkeriet?
Hver eneste dag i ti år.
Hvorfor kan du så ikke stoppe?
Fordi... jeg er bange. Bange.
Bange! Bange!
Du kan ikke... Du kan ikke...
Hvorfor er du bange?
Mother!
- Er du stået op? - Ja.
- Er du syg, Kristina? - Nej.
Hvad er der så i vejen med dig?
Jeg kommer tilbage til dig, Karl Oskar.
Hvad er det, du siger?
Jeg vil være din hustru igen.
Jeg er kommet tilbage til dig. Vil du ikke have mig?
Du ved ikke, hvad du gør. Du handler overilet.
Du skal ikke være ængstelig. Jeg ved, hvad jeg gør.
Vi kan ikke risikere dit liv.
Over mit liv bestemmer kun den Almægtige.
Det er alt for farligt. Hvordan kan du turde?
Det er let. Jeg tager mig ikke af lægen. Jeg stoler på Gud.
Lever jeg, er det hans vilje. Dør jeg, er det hans vilje.
Karl Oskar, jeg er gravid igen. Nu skal du ikke blive bange.
Det er jo gået godt hver eneste gang. Hvorfor skulle det ikke gøre det nu?
Jeg har regnet det ud. Til februar.
Til februar måned skal jeg gå.
Det blev i maj. Det blev den allerførste gang, det begriber jeg.
Det er vel ikke noget at undre sig over, eller hvad siger du?
Er de svenskere, de andre?
- Fra Småland? - Fra Småland.
Nu løber de rundt og roder i kartoffelmarken.
Lille dreng...
Jeg tror, vi får besøg.
Nå? Nogen, vi kender?
Ja, de har været her før og fået mad. Jeg taler med dem.
Satans!
- Hvor nær er de? Har I hørt noget? - Nej, ingen ved noget med sikkerhed.
Ved mødet i går aftes blev vi enige om at sætte os til modværge.
De kan være her snart. Vi har ikke krigsfolk nok.
Jeg kan ikke. Kristina ligger i sengen. Hun har haft en abort igen.
Så forstår jeg, at du bliver hjemme.
Du har aldrig skidt i bukserne af skræk.
Men du må få ungerne væk. Jeg sørger for, de kommer med de andre.
Krig bør man da blive forskånet for, når man har nået en moden alder.
- Det bedste er at gemme sig på øen. - Stoler du ikke på Gud?
Herren hjælper kun den, der hjælper sig selv.
Lincoln er for svag. Hedningepakket skulle have være fordrevet for længst.
De hvide giver de røde evangeliet, og de røde svarer med stridsøksen.
Måske ville de hellere have haft brød end katekismer.
Prøv nu at synke det.
Tag den her.
Jeg troede, jeg fik lov til at beholde det den her gang.
- Jeg var så sikker. - Ja, men hvis du nu bare bliver rask.
Du skal ikke være ængstelig, Karl Oskar.
Jeg bliver snart rask.
Det ved jeg.
- De ringer med kirkeklokken i sognet. - Det lyder sådan.
- Hvorfor? - Det spekulerer jeg også på.
- Måske ringer de for en, som... - Vær ikke ængstelig, Karl Oskar.
- Du husker, hvad jeg har sagt. - Ja, det husker jeg. Jeg ved det.
Karl Oskar...
- Er det allerede morgen? - Ja, men det er endnu tidligt.
Hvor er her stille.
Er der ingen andre oppe end dig?
- Sover de, alle børnene? - Ja, det tror jeg.
- Jeg har sovet længe. - Ja, du har sovet en god stund.
Jeg drømte, jeg gyngede i reb i oksetømmeret.
Det var hjemme i laden.
Er der noget, du vil have?
Bare vand.
Tak.
Kære, du må være stille. Du må ligge stille!
Jeg er ikke syg. Jeg er bare så forfærdelig træt.
Du orker ikke. Du må være stille, forstår du.
Karl Oskar...
- Du er her, Karl Oskar. - Jeg vækkede dig vist.
- Jamrede jeg mig meget? - Nej, ikke et kny.
- Nu har jeg det bedre. - Er det virkelig sandt?
Du behøver ikke våge mere.
I nat kan du sove, Karl Oskar.
Se her. Dine astrakaner er modne.
Har du set? Du må smage vores første æble.
Det er det første æble fra dit træ.
- Orker du ikke at smage? - Det føles glat.
- Det er mørt og modent. - Det lugter godt.
Orker du ikke tage en bid? Astrakaner er friske.
- Hvor har du fået det fra? - Fra dit træ derude.
Det er det første æble, der er plukket fra træet.
Nu kan jeg se det.
- Det er en astrakan! - Ja.
Det smager som vores æbler.
Vores æbler derhjemme!
Jeg kan kende det.
Vores astrakanæbler er modne.
Jeg er jo hjemme!
Kristina! Bliv her!
Kære søster Lydia Karlsson.
Træet med astrakaner bærer frugt.
Kristinas dødsdag er jeg ikke kommet over. Gud tog hende fra mig.
Hvordan kan nogen forlange, at jeg skal kunne tilgive Gud efter dette?
Skynd jer nu, børn! Der er mad.
LJUDER SOGN
KRISTINA JOHANSDOTTER HUSTRU AF KARL OSKAR NILSSON
FØDT I DUVEMÅLA I SVERIGE 1825 DØD I NORTH AMERIKA 1862
"Chisago Lake Settlement, Center City Minnesota den 20. december 1890."
"Mrs. Lydia Karlsson, Åkerby i Ljuder sogn, Sweden."
"Da jeg er gammel nabo til deres broder Charles -
- bad han mig flere gange skrive til hans søster i Sverige, når han døde."
"Deres broders børn har glemt svensk og skriver engelsk."
"Jeg meddeler på børnenes vegne, at Deres broder sluttede sit liv -
- den 7 sidst forgangne december om aftenen."
"Klokken halv ni var han oppe og spiste aftensmad -
- og vaskede og redte sig og gjorde sig omhyggeligt i stand."
"Derpå gik han i seng, og klokken elleve var hans ånd fri."
"Han sov stille ind."
"Deres broder Nelsons familie -
- sender deres hjerteligste hilsener til Dem."
"Over mit gamle fædreland nedkalder jeg Guds velsignelse og evig fred."
"Underskrevet med agtelse af Axel J. Andersson."