Podle slovníku je lúzr pomalý člověk,
kterému chybí bystrost a fikanost.
I když všichni víme, že tvrdý dříč,
poctivý člověk, ten, kdo se drží pravidel,
se nakonec stává synonymem lúzra.
Ale jednoho dne se ústrky, na které jsme my, lúzři, zvyklí,
promění ve skutečný kopanec do obličeje.
A člověk si řekne "dost".
A najednou začne dělat věci, o nichž netušil, že je jich schopný.
HRDINŠTÍ LÚZŘI
METODIKA
Musí se sem nalít spousta peněz.
To je dost možný.
Ale uvědom si, že je to tu deset let opuštěné.
Ale my si myslíme...
Co kdybychom zavolali mladému Delucovi
a udělali mu nabídku? Nikdy nevíš.
Ty chceš vybudovat podnik jako ten,
co zkrachoval, na tom samém místě?
Vysvětli mi ten geniální nápad, já to nechápu.
Počkej chvilku. Tohle je něco jiného.
Je to jiná věc, je to družstvo.
Chceme dát příležitost živnostníkům, malým pěstitelům,
aby uskladňovali tady
a nemuseli prodávat, jak jim diktuje trh.
Antonio Fontana je revolucionář celým srdcem.
Přišel do vsi v roce 1984, když zvolili Alfonsína.
Přijel se svou rodinou, aby vybudoval novou silnici.
Ale peníze nikdy nedorazily.
Manželka měla po krk Alsiny i Fontany, a odjela i s dětmi.
On tu zůstal.
V 90. letech jeho pobočku zrušili a on si otevřel pneuservis.
Je to ideální práce. Máš čas přemýšlet. Jak řekl.
Mně se to nezdá, Lidie.
Nemáme tušení, jak se řídí velkosklad.
-Vy snad ano? -Všechno se dá naučit, Antonio.
Fermínův děda snad rozuměl zemědělství, když začínal?
-A zkrachoval, nebo se mýlím? -Ale až po 30 letech.
Přemýšlej. Když se nám to povede, může to dát práci...
-Kolik jsme včera říkali, zlato? -Dvaceti až třiceti lidem.
Třiceti lidem? Víš to jistě?
Minimálně. Mysli.
Dělníci. Administrativní pracovníci.
-Minimálně 30. -Doprdele.
A vy si myslíte, že je chvíle začít něco takového?
-Ano. -Ano.
Tohle je ta nejlepší chvíle.
Horší už to být nemůže. Co se nám ještě může stát?
SRPEN 2001 ARGENTINA
Prosím tě.
Celou dobu vykládáš nesmysly.
O čem to vlastně mluvíš?
O svrchovanosti.
Tohle generál chápal. Vyrval nás ze spárů Angličanů.
Fermíne, ty jsi inteligentní člověk. Vysvětli mu to.
Proč se pořád hádáte kvůli jedné věci?
Nemáte jiné téma? Nenudíte se?
Nepoznal jsem tě. Nepřehnal jsi to s barvou?
Rolo Belaúnde je nejlepší mechanik ve vsi.
Je to přednosta stanice, i když vlak už tady nestaví.
Tenhle Córdoban je železnej chlap. Zarputilý starý mládenec.
A oddaný Perónovi na život a na smrt.
Mluvili jste s Delucou?
-Já jsem s ním mluvil. -No a?
Byl dost překvapený,
že chce někdo koupit Metodiku.
Ale očividně je ochotný vyjednávat.
Tak to je dobrý začátek.
Jenže tam musíš jet ty. Pro toho chlapa jsi hrdina.
Proč já? Proč tam nejedete vy, když nemáte co na práci?
Já jsem snad byl fotbalista? On snad byl fotbalista?
-Co to s tím má společného? -Moc.
Venkovské řeči. Koho zajímá, co jsem dělal před 30 lety?
Hrál jsem útok ve dvou malých klubech v Buenos Aires.
Dal jsem super gól Chacaritě
minutu před koncem na jejich vlastním hřišti.
V Alsině to zajímá všechny.
Mimo Alsinu nikoho.
Nakonec mě Lidia pro změnu přemluvila.
A jeli jsme do hlavního města zjistit, jestli má smysl
dělat si naděje s tím založením družstva.
Nevím, musel bych to probrat se sestrou.
Ale v podstatě to asi nebude problém.
Máš představu, jakou to tak může mít cenu?
Nejnovější odhad sice nemám, ale...
Nevím.
Když vezmu v úvahu, že jste z Alsiny...
Myslím, že za 300 tisíc by to mohlo jít.
300 tisíc.
Zhruba částka, jakou jste čekali?
-Ano. -Ano, ano.
Probereme to s ostatními partnery. Ale nevylučuju to.
-Že? -Jistě, jistě.
Já vím, že jste sem přijeli probrat obchod.
Ale podívám se a vidím idol, který jsme měli v dětství.
Takový idol zase nejsem.
Říkal jsem ti to? Můj táta měl v kanceláři tvůj plakát z časopisu.
Fermín Perlassi, číslo pět.
Náš korunovační klenot.
Když jsem vešel do kanceláře, viděl jsem tvoji fotku.
Hrdina.
Nevadí vám, že o tom mluvíme?
Ne, vůbec ne. Zeptej se ho, na co chceš.
On o tom období moc rád mluví.
Dobře.
Tak já bych chtěl vědět, jak ten gól proběhnul.
Ne, ne, ne...
Vykopnul jsem balón daleko od branky, dal jsem pecku a...
Vyšlo to.
-Nejdřív se odrazil od útočníka. -Odrazil se a padnul tam, ano.
Perlassi.
Odpustíš mi, že jsi musel mluvit o své fotbalové minulosti?
Stejně si nemůžeme stěžovat.
Vykládal jsi mu historky z období své slávy
a slevil nám 30 tisíc dolarů.
Co to děláš?
-Nic. -To je překvapení?
Kolikrát jsi tenhle film už viděl?
Nebyl jsem na tohle připravený.
-Zrovna... -Tak se připrav.
Určitě to chceš?
Když zakládáte družstvo, nejdůležitější je
zapojit lidi pracovité, poctivé a inteligentní.
Proto jsme jeli za bratry Eladiem a Josém Gómezovými.
Kteří splňovali první dvě podmínky.
Řekněme.
Zdravím vás, chlapci.
Jak se máš, kamaráde?
Jak se daří, Fontano? Perlassi.
-Jak se vede? -Dobře, dobře.
Dobrá. Tady Perlassi dostal takový nápad.
Ano, ale...
Radši ať vám to vyloží Antonio.
Protože v tom má víc jasno než já.
Dobře.
Viděli jste ta sila vzadu? Jsou opuštěná už spoustu let.
Když jste byli vy dva malí,
fungoval tam velkosklad obilovin.
My chceme založit družstvo.
A co je to družstvo?
Družstvo je vlastně něco jako dort.
Aha. A jaký dort to je?
Je to dort, Eladio. Je to čokoládový dort.
A tenhle čokoládový dort patří všem lidem z družstva.
Gómezovi celý život pracovali v huti ve Villagránu.
Jsou šikovní na všechno.
Když huť zavřela a zůstali na ulici, neztratili hlavu.
A rozhodli se zkusit štěstí v živočišné výrobě.
Jenže chlapci neměli sebekázeň.
A nakonec sežrali půlku své investice.
Tak co?
Já myslím, že to je dobrý.
Další možnost je kšeft, který jsme naplánovali.
Vy jste vymysleli jiný kšeft?
A co to jako je?
-Videoklub. -Videoklub.
No možná.
Ale je tady málo lidí, spousta lidí ze vsi odešla.
Nevím, co ti na to říct.
Možná...
Chcete říct, že to není dobrý nápad?
Řekl bych, že ne.
Naštěstí souhlasili, že založení družstva
má mnohem lepší budoucnost než videoklub,
a dali do toho 12 tisíc, které jim zbyly z odškodného.
Potom jsme šli za Turkem Safou.
Fontanu jsem musel přemlouvat, protože z něj měl špatný pocit.
Ale nakonec se dal přesvědčit.
Turkovi se ten nápad líbil. A dal nám 11 tisíc. Přesně.
Paní Llanosová otevřela trezor svého zahradnictví
a přispěla svými úsporami. 2 500 dolarů.
Za Hubeňourem Cacheutou jsme šli do jeho galanterie.
A investoval tři tisíce.
Jeden tisíc za druhým. Doslova.
Na páteční schůzi
jsme domluvili příspěvky zakladatelů.
Belaúnde šest tisíc. Fontana sedm. Lidia a já patnáct tisíc.
Šlo to dobře.
Až příliš dobře.
-Radši mluv ty. -Proč?
Protože jsi jediný lúzr, co myslí,
že Blázen Medina může být v něčem akcionář.
Blázen Medina má celý jmění.
O čem to mluvíš? Medina?
Radnice mu dala hromadu peněz, aby se přestěhoval.
-Nepřestěhoval se. -Právě proto.
Ahoj, Antonio.
Ahoj. Jak je?
Pozdravte, vy dva, buďte slušní.
-Zdravím, Perlassi. -Jak to jde, Medino? Co to bylo?
Dynamit na rybaření, víte?
Jak to, na rybaření?
Je to jednodušší, když nemusíš držet prut.
Tady můj přítel Fontana mi ho nosí.
Ale to je nebezpečné. Můžeš vyletět do vzduchu.
Nic takového. Vysvětli to, Medino.
Voják Atanasio Medina. Ročník 1952.
Batalion odborníků na výbušniny. San Nicolás, dle rozkazu.
Pohov, vojáku.
Medino, já ti vysvětlím, proč jsme tady.
Zkus si představit
čokoládový dort.
Ale tenhle dort není jednoho člověka, ale spousty lidí.
-On ti to vyloží. -Je to družstvo.
-Ano. -Je to družstvo.
Atanasio Medina žije na břehu laguny se svojí rodinou.
Jelikož se usadil moc blízko vody, zaplavuje mu to dům.
A hasiči ho čas od času musejí přijet zachránit.
Protože radnice už měla po krk toho,
že musí Medinovy při každém dešti evakuovat,
nabídli mu příspěvek, aby se přestěhoval jinam.
Medina sebral peníze a podepsal papíry.
Ale potom si to rozmyslel.
Ten blázen si koupil ojeté auto.
Nakoupil matrace, přikrývky, oblečení a hračky pro děti.
A když ukončil nákupní tažení, zůstaly mu přesně...
2 153. Zapište mě s tím, prosím vás.
Ale co zbytek peněz, co ti dali?
Ty mě přece znáš, Fontano. Neumím hospodařit.
-Ale zapište mě s tím, ano? -Dobře.
Zapíšu ti rovné dva tisíce.
Ne. Rovné 2 153.
A protože jsme měli daleko ke shromáždění
celé částky, kterou jsme potřebovali,
navštívil jsem nejvýznamnější podnikatelku v Alsině.
Carmen Lorgiovou.
Obchodům tady rozumíte vy, Carmen. My vůbec ne.
Nabízím vám to, protože myslíme,
že by vás mohlo zajímat podílet se na tom.
Kromě toho, tahle dopravní firma
je ideálním partnerem pro náš velkosklad obilovin, chápete?
Ano.
A kolik jste dali dohromady?
58 tisíc. Skoro 59 tisíc dolarů.
-Zdravím, Fermíne. Jak je? -Hernáne. Jak se máš?
Rodrigo?
Je v La Plata, studuje na univerzitě.
Už jsem ho dlouho neviděl.
O Vánocích určitě na chvilku přijede.
Co potřebuješ, hochu?
Mechanik má hotové moje auto.
Musím mu zaplatit.
Dobře. Řekni Santiestebanovi, ať to vyřídí.
Proč? Řekni mu, ať mi dá peníze, a já to zaplatím.
Promluv se Santiestebanem, prosím tě, běž už.
-Pozdravujte Rodriga. -Díky, měj se fajn.
Dobře, Carmen, nebudu vás okrádat o čas.
Určitě máte tisíc věcí na...
Ne, vy mě vůbec neokrádáte o čas.
Mám radost, rozhodně.
Víte, chci mluvit o svém synovi, protože on...
Jde o to, že od chvíle, co zemřel jeho otec,
nemá vhodný příklad. Já jsem nevěděla, co s ním.
Takže je tady a poflakuje se.
Jenom se baví, chodí ven.
Vykašle se na jednu věc, vykašle se na další.
Ale nikdy se nevykašle na kamarády,
na pití alkoholu, pořád má nějaké maléry.
Proto mi přijde vhodné, aby...
Víte, aby...
Aby byl s vámi. Vy jste pracovití lidé,
slušní lidé.
Jemu to pomůže. Prospěje mu to.
Vlastně se tím snažím říct...
Je možnost, že by se do toho taky mohl zapojit?
Samozřejmě, Carmen.
Počítejte s tím, jistě.
Dobrá. Mohla bych vložit sto tisíc dolarů.
Ne.
Děkuji.
Rozhodli jsme se, že Carmen bude vyjednávat s Delucou.
A dostala se na 250 tisíc dolarů.
Jelikož už jsme měli 158 653,
řekli jsme si, že je dáme na bezpečné místo.
Tak jsme jeli do Villagránu.
Nejvýznamnějšího města v kraji.
Abychom udělali, co dělají lidé,
když chtějí mít zajištěné peníze, které našetřili.
Jak se máte, Lidie?
-Rád vás vidím. -Jak se máte?
-Jak se vám daří? -Zdravím.
Jdeme?
-Fermíne. -Co je?
Volal Alvarado kvůli tomu úvěru.
Prý za ním máš dneska přijet, je to nutné.
-To že říkal? -Ano.
Váš projekt je perfektní.
Ale dnes, vzhledem k situaci v zemi,
banka zvažuje další záruky,
když se rozhoduje, jestli schválí nový úvěr.
Chápete? A váš účet
nemá vhodný objem, aby schválili požadovanou částku.
Ale napadlo mě řešení.
Kdybyste ty peníze, co máte v bezpečnostní schránce,
měl na svém účtu,
ředitelství by vidělo, že Fermín Perlassi
žádá o sto tisíc, ale má na svém účtu...
158 653 dolarů.
150... Výborně. Vidíte, to je něco jiného.
Protože žádáte o 60 % peněz, které máte uložené.
Takhle úvěr dostanete okamžitě. To vás ujišťuji.
Musel bych to probrat s ostatními společníky.
Ty peníze nejsou jen moje, chápete?
Rozumím, naprosto tomu rozumím.
Ale dnes v 17 hodin ředitelství
uzavírá termín pro žádosti o úvěry v tomto roce.
Co nedostanou dneska, půjde do března, dubna.
Května, června. Kdo ví? Takže...
Poslyšte.
Je za deset minut tři.
Když se rozhodnete provést vklad,
tato složka do půl hodiny odejde do Buenos Aires.
A já osobně
zavolám na ředitelství,
abych jim řekl, ať se podívají, kolik máte uloženo na svém účtu.
V pondělí tenhle úvěr bude schválený.
V úterý nebo ve středu
máte ty peníze zaručeně převedené na váš účet.
Znalosti jsou moc.
Nevím, kdo to řekl, ale je to tak.
Kdo má informace, má i moc.
A kdo nemá ani tušení, po malé chvilce zaváhání
poslechne ředitele banky, kterému celý život důvěřuje.
Přestane být lúzr.
A stane se z něj bohužel ten největší pitomec.
VLOŽENO
NÁSLEDUJÍCÍ DEN
Fermíne!
Zbytek peněz, které má občan na spořícím účtu,
na běžném účtu nebo na termínovaném vkladu...
Kolik řekl, že se může týdně vybrat?
-Lidie. -Co?
Kolik řekl, že se může týdně vybrat?
250 pesos.
-Co se děje? -Nic.
-Co je ti, Fermíne? -Ne.
Fermíne!
Miláčku, co je s tebou?
Fermíne!
Jenom mi klesnul tlak, nic víc.
-Dobrý, miláčku. -Ano?
Fermíne, nikdo si nemyslí, že je to tvoje vina.
Že ne? A kdo byl ten pitomec,
který vložil všechny peníze na účet? Můžeš mi to říct?
Každý by udělal to samé, miláčku.
Nikdo nemohl tušit, co se stane.
Nemůžu tomu uvěřit.
Já se z toho poseru.
Navíc jsem to nestihl nikomu říct.
Všichni si myslí, že peníze jsou dál v bezpečnostní schránce.
O lidi se postarám já.
Ty zůstaň tady, buď v klidu.
Jak jim podle tebe vysvětlíme,
že peníze nemůžeme vybrat z banky?
Jak jsem řekl.
Postarám se o to.
Jak se máš, Turku?
-Co ti mám říct? -Já vím.
Zrovna se chystáme jet do Villagránu do banky
a zjistit, co nám řeknou.
Co ti asi řeknou?
-Řeknou, že ti nic nedají. -Možná.
Jenže já jsem ty peníze dal tobě.
-Nedal jsem je bance. -Ano. Já vím.
A mně nemůžeš říct to samé.
-Počkej, počkej... -Počkej na co?
Dal jsem ti peníze na družstvo.
Ty jsi je vyměnil za pesos a nemůžeš je vybrat.
Vysvětlím ti, jak se to stalo.
V pátek mi řekli, že když neudělám...
-Nic mi nevysvětluj! -Nech mě mluvit...
Nenechám tě mluvit!
-Já se ti omlouvám! -Omlouváš?
K čemu jsou mi omluvy? Strč si je za klobouk!
Jak se opovažuješ takhle se mnou mluvit?
Ty se divíš? Ukradl jsi mi 11 táců!
-Jsi mizera, co ukradl... -Nikoho jsem neokradl!
Ukradl jsi mi 11 táců! Já tě zabiju!
Safo!
Dotkni se ho a zabiju tě.
Uhni, zlato. Poslouchej mě, ty mizero.
Celá země je v prdeli, a ty si to vylejváš na mým manželovi?
Vložili jsme do toho všechny naše úspory,
aby tahle vesnice nezmizela z mapy.
A ty sem přijdeš a hraješ si na tvrďáka?
S tím běž do prdele! Jako bys byl jediná oběť!
Jaký sračky máš v hlavě, Safo?
Vypadni!
Protože nevíš, jakou mám chuť ustřelit někomu hlavu!
Klid. Je po všem. Je po všem.
Pár dní poté, co proběhl slavný státní bankrot,
se stalo něco nečekaného.
Pojďte.
-Co je? -Pojď.
Až to uslyšíš, tak si sedneš na zadek.
Pojďte.
Ty přece pracuješ v bance.
-Co tady dělá ten zmetek? -Uklidni se, Fermíne.
-Jak se můžu uklidnit? -Fernando je syn mé sestřenice.
Vidíš, jak se chová? Já ti to říkal.
Uklidni se, chlapče. O tebe tady nejde.
Nechci se účastnit toho, co se stalo. Proto vám to řeknu.
Ale taky nemůžu přijít o práci.
Jak jsem řekl, uklidni se. O tobě se nikdo nezmíní.
-Dělej. Tak mluv. Ať něco řekne. -Dobře.
Věc se má tak.
Minulý pátek jste přišel do banky,
která za chvilku zavírala.
A ředitel Alvarado tam pak pustil Manziho.
Manzi? Kdo je Manzi?
Manzi.
To je advokát z Villagránu.
Kamarád starosty.
Pokračuj, Fernando.
Alvarado na místě poskytnul úvěr v pesos.
Na nic se neptal.
A ten úvěr v pesos Manzi směnil za dolary.
Kdybyste ty peníze, co máte v bezpečnostní schránce,
měl na svém účtu,
ředitelství by vidělo,
že Fermín Perlassi žádá o sto tisíc, ale má na svém účtu...
158 653 dolarů.
V úterý
nebo ve středu
máte ty peníze převedené na váš účet.
Odnesl si všechny dolary v bance.
Ty naše, Fermíne.
Ty vaše i všech ostatních. Odnesl si majlant.
Oni věděli, že to přijde.
Proto tě donutili vybrat peníze ze schránky
a vložit je na účet.
-Alvarado. -Promiňte, že jsem nezavolal.
Tohle jsou hrozné dny. Ale všechno se vyřeší.
Chci se zeptat jen na jednu věc.
-Kolik jsi na tom vydělal? -Cože?
Kolik ti dal Manzi, abys nás všechny podrazil?
-Nevím, o čem to mluvíte. -Podívej se mi do očí!
-Podívej se! -Podívej se na něj! Odpověz!
-Řekni, že jsi o tom nevěděl. -Nevím, o čem mluvíte.
Já za to nemůžu.
A ještě děláš hloupýho, mizero?
Copak se ani trochu nestydíš?
Copak se nestydíš? My jsme poctiví lidi! Parchante!
-Pojď sem, ty zmetku! -Mizero!
Chcípni, mizero jeden!
Co uděláš, když ti dojde, že to není jen jeden,
ale celá armáda mizerů, co ti podělali život?
Co uděláš?
Kdo se tě zastane?
S kým promluvíš?
S nikým.
Najednou si uvědomíš, že ti ukradli všechno.
Sebrali ti tvoje úspory.
Zničili tvoje sny.
A myslíš, že se stalo to nejhorší, co se mohlo stát.
Fermíne!
Kdepak.
Maminka?
Když mě pustili z nemocnice, země byla zlikvidovaná.
Byl únor.
A vystřídalo se už pět prezidentů, i když to zní neuvěřitelně.
Lidi byli naprosto utopení v chudobě.
Nebo v lepším případě v rozčarování a zoufalství.
Rodrigo odešel ze školy a zůstal se mnou.
Ani jeden z nás by se nedokázal vyrovnat s takovou bolestí,
kdybychom nebyli spolu.
Carmen,
která měla větší rezervy než my, to přežila.
A bez jediného slova dala práci Gómezovým.
Nepotřebovala je. Ale věděla, že nemají ani pětník a živí rodinu.
Belaúnde vlastenecky odolával na svojí vlakové zastávce duchů.
Navíc onoho léta nepřestalo pršet ani na minutu,
naneštěstí pro Medinovy.
Fontana žil dál jako dřív.
Krize nekrize, pneumatiky se ničí dál, jak řekl.
Byl si jistý, že dřív nebo později
se Alvarado nebo Manzi objeví v jeho servisu.
A připravil se, aby je pořádně přivítal.
Fontana je takový. Nikdy neztrácí naději.
Všichni si zaslouží smrt!
Argentina! Argentina!
O ROK POZDĚJI
Berete taky poukázky?
Poukázky, lístky, stravenky, dluhopisy, tady bereme všechno.
-Děkuju. -Já taky.
-Mladej. -Co je?
Ahoj, Antonio.
-Tvůj táta je pořád zalezlej? -Jo, není s ním řeč.
Tak si poslechne, co jsme mu přišli říct.
A tebe to taky bude zajímat. Pojď, poslechni mě.
Ahoj, Fermíne.
-Ahoj. -Zdravím tě.
Vypadáš dobře.
Tady náš kamarád Fontana si pro jednou zahrál na detektiva.
Odkdy děláš takové věci?
Dobrý anarchista
musí být vždycky pár kroků před nepřítelem.
Sedneš si na zadek, až uslyšíš, co ti řekneme.
Vypni to a poslouchej.
Jde o to, že Alicia, manželka Josého Gómeze,
je sestra v nemocnici ve Villagránu. To přece víš.
Tak jo, výborně.
Jednoho dne v její nemocnici hospitalizovali
jistého Saldanu. Nevím, jestli si ho pamatuješ.
Ten poustevník, co bydlel za drůbežárnou
a pil jako starej námořník.
To je on, to je on.
Přivezli ho do nemocnice. Byl na tom bídně.
Doktoři si s ním nevěděli rady a ten chlap tam pomalu umíral.
Jak to tak chodí, Alicia ho ošetřovala, povídali si.
A jednoho dne
přišla do jeho pokoje
a u toho Saldani byl nějaký chlap. Na návštěvě.
Zeptala se ho a ten člověk řekl, že není příbuzný.
"V tom případě," řekla, "tady nemůžete zůstat."
A vyhodila ho.
Když ten chlap vypadnul,
Saldana jí řekl, že mu ten člověk často dával práci.
Nějaký Manzi.
Když Alicia slyšela příjmení Manzi,
a při své mazanosti, jak si umíš představit,
začala ho pěkně zpovídat.
A ten chlápek jí řekl, že poslední práce
byla na pozemku toho chlapa.
Obrovský pozemek, který Manzi koupil od Lángary.
Ten člověk ho vzal doprostřed pole
na kopeček plný stromů.
Přivedl ho tam a nařídil mu,
aby vykopal jámu tři krát tři metry, dva metry hlubokou.
Když se Saldana vyptával, na co ta jáma je,
ten chlap odpověděl, že tam bude filtrační zařízení bazénu
u vily, kterou chce postavit.
To je směšný. Umíš si to představit?
Nemůžeš začít sklepem pro filtraci,
pak postavit bazén a pak vilu.
Myslíš?
Jsi blbej, nebo to jen hraješ?
Ty to nechápeš?
Je to trezor.
Nechal si postavit trezor, aby schoval prachy, co nám ukradl.
Jak můžeš vědět, kde ten chlap schoval prachy?
Po státním bankrotu neuloží dolary do banky.
Třeba jsou v bezpečnostní schránce.
Ani náhodou. Každou chvíli půjde do tuhýho
a začnou je otvírat.
Proto Manzi vymyslel ten trezor.
Ale nemyslel si,
že Saldana, než natáhne bačkory, všechno poví Alicii.
A Alicia to za tepla řekne Josému.
A José to poběží říct mně.
Já jsem to zase řekl jemu,
a teď jsme to spolu přišli povědět vám.
No? Co tomu říkáš?
Každý může ztrácet čas, jak jen chce.
Co je to sakra s tebou?
-To snad ne, člověče... -Antonio.
Žádnej Antonio. Když jsem to zjistil, byl jsem jako blázen.
Doprdele. Konečně obrat na stranu spravedlnosti.
Povedlo se nám najít slabinu a můžeme se pomstít.
Jenže tady náš přítel si radši dál chce hrát na oběť.
A pravda je, že s tím může jít klidně do hajzlu.
Protože jsme se snažili. Podrželi jsme ho, když měl smutek.
Tak, jak se sluší.
Ale je to víc než rok, chlape.
A mám toho plný zuby.
-Přestaň, prosím tě. -Ne. Mám toho dost.
Lépe řečeno, mám dost jeho.
On si snad vážně myslí, že je jediný, kdo v životě někoho ztratil.
A co když je to pravda?
Co když má ten trezor?
Víš, na co musím myslet?
Kdyby to bylo naopak.
Kdyby byla naživu máma, a ne ty.
A přišel Fontana a řekl jí to, co řekl nám.
Co by podle tebe řekla ona?
Nebo hůř.
Co kdybych ztratil vás oba a zůstal sám.
A přišel by Fontana a tohle všechno mi řekl.
Co bych podle tebe teď měl dělat?
Nic?
Návrat živých mrtvých.
Pojď dál.
Tohle je ta slavná tyč, kterou rozbiješ hlavu Manzimu?
Nebo Alvaradovi. Prvnímu, co přijde.
Alvarado. Tolikrát jsem si přál, aby ten mizera umřel.
Co se stalo?
Píchnul jsi?
Vy jste mi přišli povědět to všechno o Saldanovi...
O tom, že tenhle Manzi možná někde vybudoval trezor.
Jo. No a?
Přišel jsem ti říct, že ano.
Co ano?
Že musíme něco udělat.
Byli jsme tam skoro všichni.
Chyběl jen Safa, který zavřel a odjel z vesnice,
přesvědčený, že jsme ho podrazili.
A chudák Hubeňour Cacheuta.
Krize ho zabila na infarkt.
Paní Llanosové jsem řekl, ať nemá obavy.
Že my se o všechno postaráme.
A Lidia, ovšem.
Chyběla tam Lidia.
Pánové.
A dámo.
Dnešní den je historický.
Protože půjdeme za snem Michaila Bakunina.
Otce anarchismu.
Toto je jednotlivec, jenž povstal proti státu a institucím.
Člověk, který přebral otěže svého osudu.
Který v našem případě získá zpátky, co mu patří.
Ano. Dobře.
Myslím, že není třeba říkat,
že se chystáme způsobit si potíže
mnohem větší, než jaké už máme.
Takže jestli někdo...
Jestli někdo změnil názor, z jakéhokoliv důvodu,
nebo se začal bát, což se může stát...
Teď je vhodná chvíle to říct.
Dobře. Takže...
-Haló. -Ahoj, zlato.
-Ahoj, kotě. -Kde teď jsi?
-Mám něco na práci. -V kolik hodin přijdeš?
-Potom ti zavolám. -Dobře, pusu.
Pusu.
Posílám ti pusu.
Co to je?
To je mobil.
Jo, to vidím. A na co ho máš?
Na volání.
Řekni mi něco, Eladio. Bydlíš v téhle vesnici,
kde nemůžeš být víc než deset bloků odkudkoliv.
Tak na co je ti telefon?
Byly hrozně levný.
Byly?
Ty ho máš taky?
Jo, ale mně ještě nikdo nevolal.
Tuhle jsme viděli velké slevy ve Villagránu.
Exkluzivní slevy pro ty, kteří mají poslední
číslo občanky liché.
Měli jsme štěstí. Jeho číslo je liché.
Moje je sudé. Bylo k ničemu.
Kamaráde, polovina lidstva má poslední číslo v občance liché.
A jak to můžeš vědět, Fontano?
Ti kluci jsou fakt natvrdlí.
Dobře. Prosím vás. Vraťme se k tomu, co nás zajímá.
Existuje možnost, že tenhle člověk, Manzi,
vlastní jámu, trezor nebo sklep,
nevíme přesně, někde uprostřed polí.
Jestli je to pravda,
pravděpodobně má uvnitř všechny peníze.
Ty naše a bůhví čí ještě.
Proto
je důležité, abychom se domluvili hned na začátku.
Jestli je to pravda a my je najdeme,
odneseme si jenom, co je naše.
Všichni s tím souhlasí?
Promiňte, Fermíne, ale jestli na to dojde,
budeme muset jednat velmi rychle.
Nemůžeme tam zůstat a počítat peníze.
-Má pravdu. -Ano.
Dobře. Ano, máte pravdu.
Co tedy navrhujete, Carmen?
Navrhuji, že když to dobře dopadne, odneseme všechno.
Potom samozřejmě oddělíme, co je naše.
A zbytek věnujeme charitativní organizaci.
Protože ty peníze mu nepatří.
Ten člověk je zločinec.
-Ano. -To je pravda.
-Má pravdu. -Je to pravda.
Máte pravdu, Carmen. Máte pravdu.
Ještě něco mi dělá starost.
Až tam budeme...
Když se ten chlap objeví, co uděláme?
Tak na tohle už jsme našli řešení.
Ano?
Jsem ze zahradnictví Llanosová.
Kvůli údržbě vašich rostlin.
Já jsem si nic neobjednal.
Ale šéfová mě sem poslala. Prý s vámi mluvila.
Ne, to jste špatně.
Ne, promiňte. Mluvila se mnou, doktore.
Promiňte, musela jsem něco zařídit pro svoji matku.
Tak se o to postarejte.
Ano. Doktore, viděl jste můj včerejší vzkaz?
Schůzka se starostou je dneska v sedm.
Pojď dál.
Já jsem Florencia. Sekretářka doktora Manziho.
Já jsem Miguel. Těší mě.
Určitě nás to nebude nic stát?
Ne, je to úplně zdarma.
Vyzkoušíte naše služby, a když budete spokojení, uvidíme.
Výborně. Dobře.
Rostliny jsou ty, co tu vidíš. A venku je zahrádka.
Kdyby něco, dej vědět.
Děkuju.
Chápeš, co ti říkám?
Ten chlap nechal udělat ohradu uprostřed zemědělské půdy,
a ještě dal dovnitř krávy.
Tohle je kouřová clona.
Aby lidi, co tady pracují,
nelezli na ten kopeček, protože tam má prachy.
-Vsadím na to hlavu. -Jo.
Perlassi. Jsme připravení.
Ty dávej pozor.
-Už máte všechno? -Jo.
Jdeme.
Co děláš, Medino?
Aby mě nepoznali.
Vždyť tady nikdo není.
Právě proto jsme sem jeli. Není to potřeba.
-Člověk nikdy neví. -Dobře.
Jdeme, jdeme, jdeme.
Chlapci.
-Co jim to dáváš? -Hnojivo.
Na listy? To se dává ke kořenům.
Tohle je nový přípravek. Aplikuje se takhle.
Tady si těžko bude stavět vilu. Myslí, že jsme všichni pitomí.
Nevím, ve tvém případě je to sporné.
Teď jsem si vzpomněla.
Co můžeme udělat s touhle chudinkou?
Proč to říkáš?
Vidíš, že má na listech ty nažloutlé skvrny?
Ano.
To je přehnaná zálivka.
Já je pořád zapomínám zalít.
Taky to může být nedostatek vody.
Ano. V tomhle případě nedostatek vody.
A ty se nebojíš?
Čeho?
Sahat na ně takhle. Říkají, že jsou hrozně jedovaté.
Ne, to je v pohodě.
Doprdele.
Našli jsme to.
-Jdeme tam. -Okamžik.
Já tam půjdu první. Kdyby náhodou...
-Co? -Co když tam dal pasti?
Toto je upozornění vašeho alarmu UK16-VE.
-Stalo se něco, doktore? -Ne.
Ne, jen alarm, co mě...
V pohodě?
Jo, jo.
Dobrý, jenže...
Asi jsem si zapomněl nůžtičky.
Potřebuju je, jsou v autě.
Nechám si tu na chvilku věci a hned se vrátím.
Tak jo, přines si je.
-Haló? -Spustil se alarm, jede tam!
Haló?
Spustil se alarm v telefonu, jede tam!
-Musíte rychle vypadnout! -Co?
Doprdele.
Toto je upozornění...
Má tam alarm a jede!
Já tě neslyším, kámo. Cože?
Poplach!
Mladej. Mladej křičí, že poplach.
-Padáme. -Jdeme.
Jede sem Manzi!
-Jdeme. Jdeme. -Zatraceně.
-Jdeme. Jdeme. -Hněte sebou.
-Jdeme. -Padáme odtud.
Manzi!
Jede sem Manzi!
-Rychle, rychle. -Vypadnem odtud, dělejte.
Jdeme, honem.
Co se děje? Co je?
-Už nemůžu, už nemůžu. -V klidu, v klidu.
Ta taška, José!
-Taška! -Vraťte se pro ni!
Hlavně klid. Opři se o mě.
Tak, jdeme. Hernáne!
-Dělej, José. -Jdeme.
Otevři. Opatrně.
Drž ho. Dej tam nohu.
Hoši! Jedem!
Jedem.
Jedem, hoši.
-Jedem! -Zavři!
Kam vede tahle cesta?
Asi tři kilometry odtud je silnice.
Souběžná s cestou.
-Je ve slušném stavu. -Víš to jistě?
Kdo byl ředitel silnic pro tuhle oblast, vy, nebo já?
-Nic jsem neřekl. -Fajn.
Chtěl bys něco k pití?
Sklenici vody?
Vodu bych si dal, jo.
BATERIE 100 %
ZDROJ NAPÁJENÍ
Poslouchejte.
Prosím vás, poslouchejte.
Mluvte jeden po druhém. Takhle není nikomu rozumět.
-Jaká Florencia? -Takže.
Poslouchejte mě chviličku, jinak to budu muset opakovat.
Spustil se alarm.
Spustil se silně?
Ne, Medino. Dostal zprávu na mobil.
Zazvonil mu mobil a ten chlápek vyrazil ze dveří.
Takže nevolal policii.
-Ne. -Ne.
Není mi jasné, kolik času uběhlo
od spuštění alarmu do příjezdu Manziho.
To nemůžeme vědět, Carmen.
My jsme ho neviděli přijet. Museli jsme utéct.
Ale já vám něco povím. Když se připravíme,
máme čas zvednout to víko dřív, než přijede Manzi?
Nevím. Nemáme to jak zjistit.
Ani nevíme, jak je víko zajištěné.
Viděl jsem jen to,
že víko je ze silné oceli.
Nic víc. Víc jsem neviděl. Nevím, jak vy.
-Ne. Ne, netuším. -Ne. Ne.
Já vím, co musíme udělat.
Hochu, nech mluvit zkušené.
Ne, Carmen, nechte ho. Jestli má nápad, ať ho řekne.
Všichni jsme popravdě trochu ztracení.
Musíme Manzimu prohrabat papíry.
Jestli má alarm, musí od něj mít fakturu.
Když zjistíme, o jaký alarm se jedná,
budeme moct i zjistit, jak se deaktivuje.
-To je dobrý nápad. -Jo.
Jo.
Troufáš si na to?
Vidíš, jak to myslím s těmi suchými okraji?
Cože?
Tady, mají okraje skoro suché.
Tady.
-Ano. -Já to vyřeším.
Ano, už tam jedu.
Zrušil jsem schůzku s Quinterosem.
Stalo se něco, doktore?
Umřel Alvarado.
Ten z banky? Co se stalo?
Policejní šéf mi řekl, že to byl únik plynu.
On a jeho žena.
A měli děti?
Pokud vím, tak ne.
To je mi moc líto.
Mně to zkazilo den.
Chudáci.
Znala jsi ho?
Ano. Můj táta byl klient jeho banky.
A já taky, byla jsem tam několikrát, když se to všechno stalo.
Takže vás taky postihnul ten bankrot?
Zničil nás. Měla jsem jet studovat do La Plata,
ale musela jsem zůstat a pomáhat doma.
To je blbý.
Naštěstí jsem sehnala tuhle práci.
Na chviličku si odskočím. Kdyby zvonil telefon, zvedneš ho?
Jasně. Pohlídám to tady.
FAKTURACE
ALARMY SEOANE
UK16-VE
Co děláš s tou vánoční hvězdou?
Zničil jsi ji.
Ne, to je...
To je řez na roubování. Jinak to ta rostlina nepřežije.
Já si ji odvezu, a až ti ji vrátím...
Uvidíš.
Já vím, že jsou lidi, co nemají smysl pro kytky.
Ale tohle, drahoušku...
Tati, nech toho.
Alvarado umřel, protože umřel. Ne proto, že jsi mu přál smrt.
Ale je to rána, hochu.
Ten chlap byl ničema. Ale jeho žena? Co?
A Manzi to řekl, jako by měl jít na poštu.
Tomu mizerovi je všechno fuk.
Ne.
Všechno ne.
Na něčem mu záleží.
A moc.
Běž, běž se najíst.
Infračervené pohybové senzory.
Tlakové senzory.
A proti výbuchu.
120 vteřin latence.
Když se nedeaktivuje, spustí se.
UK16-VE.
Je slyšet na místě?
To by nemělo smysl.
Ovšem jestli ho chcete jako odrazovací prvek,
je to možné.
Pošle upozornění na mobil, který si určíte.
-Na jakou energii je napojený? -Na elektřinu.
-A co když vypadne proud? -Na baterii.
Má výdrž 48 hodin.
Když se baterie vybije pod 50 %,
spustí poplach.
V každém případě jí zbývá ještě 24 hodin energie,
aby byla vaše nemovitost chráněná.
Každopádně výpadek proudu nemůže trvat dva dny.
Vypadá neproniknutelně, co?
Nevypadá. Je.
-Ahoj. -Ahoj.
Přivezl jsem ti tu rostlinu.
Už je moc pěkná.
Vzpomněl jsem si na tebe a přivezl jsem ji.
-Ale to ses neměl obtěžovat. -Vůbec ne.
Chtěl jsem, abys ji měla, aby sis ji užila.
A co jsi udělal, že je tak hezká?
Ty řezy, co jsi tuhle viděla...
Roubování, a tak dál.
Tajemství je, že je dávám na místo, kde je jiná rostlina.
Ta je napůl kouzelná. Má velkou energii.
Víš, že rostliny se dorozumívají mezi sebou?
Mají něco jako...
Spojení. Můžu tě pozvat na rande?
Na večeři.
Do kina. Nevím, na zmrzlinu.
Migueli.
-Děkuju. -Není zač.
Já nemůžu, mám přítele.
Nevadí, půjdeme ve třech. Já nežárlím.
Dobře.
Nic se neděje.
Stavím se v týdnu a mrknu, jak se daří kytkám.
Jasně. Děkuju.
Kdyby něco, ozvi se.
-Dobře, musím pracovat. -Ahoj.
-Pusu.
Napadá někoho, jak to vyřešit?
Musíme získat heslo k tomu alarmu.
To jsou ta čísla. Prostě heslo.
S tím heslem vlezeme do trezoru a deaktivujeme ho.
-Já mám nápad. -Mluv, Medino.
Tedy, jestli dáma dovolí, při vší úctě...
Prosím vás, mluvte, Medino.
Tak dobře. Přejdu k věci.
Zajedem k němu, chytnem ho za koule,
až Manzi to heslo vyklopí.
A přestanem si lámat hlavu
s tím zatraceným parchantem, co za to nestojí.
Víš, o co jde, Medino?
My jsme mírumilovní lidé.
A chceme dál poklidně žít tady v Alsině.
Chápeš?
Já bych to udělal v noci, aby nás nikdo neviděl.
Ano, tomu rozumíme Medino. Jistě.
Tak co teda?
Rozmyslíme si to.
Musím přemýšlet.
Je to psychologická hra.
To je ono.
Hochu, hochu.
-Co se děje? -Už to mám.
-Co jako?
Mám nápad.
Jak dostanem Manziho. Pojď.
Chtějí ukrást tu sošku,
jenže má alarm, a hrozně složitý.
Tak ho pořád spouštějí a spouštějí, pořád s tím otravují,
až zavolá sám francouzský prezident, aby ho odpojili.
A odpojí ho.
Jenže tohle je film ze středověku.
Zapomeň na ten film. Jde o nápad.
Zavolej ostatní, ať přijdou.
-Takhle pozdě? -Ano. Hned.
Takže tvůj nápad je, že on sám alarm deaktivuje?
Ne, jen baterii.
Jen baterii.
Musíme zařídit, aby Manzi odpojil baterii.
Musíme ho přesvědčit, že baterie nefunguje.
Takže ji odpojí a nechá napájení trezoru
pouze na elektrické připojení.
Tudíž až nastane ta chvíle,
odpojíme elektřinu.
A až vypadne elektřina, aktivuje se alarm.
Ano.
Ale my neodpojíme jen elektřinu v trezoru.
Když bude výpadek celkový,
Manziho nenapadne, že to souvisí s jeho trezorem.
Bude to celkový výpadek. A tečka.
Uvidí to.
A jak máme vědět, kdy vypadne proud?
Prostě to způsobíme my sami.
Chce vyřadit transformátor v centrále elektrárny.
-To si děláš prdel. -Ne.
Antonio, mysli, přemýšlej.
Kolikrát tady došlo k výpadku kvůli bouři?
Tisíckrát, miliónkrát.
Ale to bylo proto, že do transformátoru uhodil blesk.
Co když ti řeknu, že si budou myslet, že se stalo přesně tohle,
včetně Manziho?
Máš v úmyslu nechat celé město potmě?
Ano.
Ty jsi větší cvok než Bakunin.
Ano.
To první, co musíme udělat,
je zjistit,
odkud přichází elektřina, která napájí ten trezor.
Jak to uděláme?
Prohlédneme všechny sloupy, jeden po druhém.
Dokud nenajdeme ten, co má krabičku
s kabelem venku,
který vede pod zem.
Já popravdě... Promiňte, ale já to nechápu.
Není složitý, co tady říká, mami.
Laskavě je nech, ať mi to vysvětlí oni, prosím tě.
Je to tak.
My musíme zařídit, aby odpojil baterii.
To je to jediné, co nemůžeme udělat my.
A proto ho musíme přesvědčit,
že alarm funguje dobře, a baterie špatně.
Proto musíme proud vypnout a nahodit. Rozumíte?
Proto musíme vědět naprosto přesně, kudy vede ten kabel.
Ale tedy...
Gómezovi přece ten správný sloup najdou.
Ano, ale nemůžeme přeseknout kabel přímo u sloupu.
Je to, jak říká Hernán.
Až odpojíme přívod elektřiny,
to první, co Manzi udělá, je zkontrolovat elektrické vedení.
A když odhrneme hlínu přímo u sloupu, přijde na to.
Musíme zjistit, kudy přesně kabel vede.
Prosím tě, Hernáne.
Asi bychom se měli snažit zachovat klid.
Naslouchat si mezi sebou.
Je to důležité. Někdo může dostat dobrý nápad.
Tohle je detektor kovů.
Takové se používají na pláži, když lidi hledají blbosti v písku.
Když je vedení tak dlouhé,
nejspíš má silný kabel, aby vydržel velký tlak.
Musíme jít pomalu od toho sloupu
a označit v plánku přesně, kudy to vede.
To je mimořádné.
Čas od času bys mě mohla aspoň trochu poslouchat.
S dovolením.
-Hele. -Co?
-Tady je signál silnější. -Jo?
Jo, mnohem silnější. Kabel musí být mnohem blíž.
-Hele. -Co kdybychom to udělali tady?
Prostě to uděláme tady. Proč pokračovat?
Dostaneme se na Manziho pozemek. Tady je to bezpečnější.
-Víš, co mě nejvíc štve? -Co?
Že jestli nám to vyjde,
ten mizera Manzi
nebude tušit, že se jednalo o pomstu.
Bude si myslet, že to byl parchant jako on.
A proč ti na tom záleží?
Chtít mu něco dokazovat je k ničemu.
Tihle mizerové se nepovažují za mizery, Antonio.
Nevstanou ráno z postele, a neřeknou si:
"Já jsem ale odpornej mizera." Ne. Nemají pocit viny.
To je jen pro lúzry, jako jsme my.
-Dobře, tak hotovo. -Fajn.
Mám to střihnout?
Já bych řekl, že ano.
-Začni měřit čas. -Pozor. Rolo říkal, že ten modrý.
-Ten neutrální. -Jo, já vím.
Tak jo. Změř nám čas.
-Jdu na to. -Do toho.
ELEKTRICKÉ VEDENÍ
BATERIE 100 %
BATERIE 99 %
Transformátor tři vede elektřinu z Alsiny do Villagránu.
Který je číslo tři?
Ten, co je přímo před vraty. Uprostřed.
Tenhle parchant má ale napětí jako kráva.
Do toho by se míchal jen šílenec.
Co teda uděláme?
Něco už nás napadne.
O 24 HODIN POZDĚJI
Spoj to.
Spoj to, už uběhnul hraniční čas baterie.
Určitě se spustil alarm. Chceš pomoct?
Ne.
Já se z toho poseru.
-Teď někomu volá. -Co uděláme?
Počkáme, až odjede. Jinak by nás mohl vidět.
Rolo.
Rolo. Pojď sem.
Hele.
Zavolal Seoaneho, toho od alarmu.
To je krásná chvíle.
-To je chvíle. -Jo.
Vidět toho mizeru se zadkem plným otázek.
Okruh funguje dobře.
Říkáte, že baterie byla napůl vybitá?
Už zase to samé? Řekl jsem, že ano.
Tentokrát tam bylo čtyřicet procent a něco.
Když se spustil poprvé, baterie byla dobitá.
-Teď je na stovce. -Já vím, že je na stovce.
Asi došlo k výpadku elektrického proudu.
Ne, nedošlo k výpadku proudu.
Proud sem vede z Villagránu. A nebyl výpadek.
Nevím, co na to říct. Tady je všechno v pořádku.
-Jestli chcete, zkontrolujeme vedení. -Ano. Jistěže chci.
Dobře. Půjdu nahoru a vy zatím zapněte alarm.
Tedy jsme v prdeli světa. Co se tu může stát, ne?
-Co jste to řekl? -Říkám, že jsme daleko.
Co je vám do toho, že to je prdel světa?
Co se máte co vyjadřovat, jestli je to prdel světa?
Prosím?
Jen jeden člověk kromě mě o tom alarmu ví.
To snad nemyslíte vážně, Manzi.
To ty mě chceš podrazit, parchante.
Ne. Jak bych to mohl udělat?
-Ty jsi ale mizera. -Ne! Ne!
Chtěl jsi mě okrást, ty podělanej mizero?
Kamaráde, on ho zabije.
Řekni mi pravdu, nebo tě zastřelím, parchante!
Přísahám, že ne. Co bych tím získal?
Tohle je moje práce.
Já se tímhle živím. Instaluju alarmy. Zabezpečení.
Uklidněte se, prosím.
Poslyšte. Jestli chcete, zkontroluju celou instalaci zdarma.
Zadarmo. Zaplatím to já.
Já se z toho poseru!
Je to blázen, kamaráde. Ten chlap je šílenec.
Omlouvám se.
Poslední dobou jsem ve velkém stresu.
-Omlouvám se. -Ano. Nic se nestalo.
Ale ujišťuji vás, že náš alarm je perfektní.
Instaloval jsem jich přes sto, a všechny fungují.
Jestli chcete, pojeďme ke sloupu.
Zkontrolujeme vedení. Souhlasíte?
-Ano. -Dobře.
Omlouvám se.
Ne, v krabičce není žádný problém.
Zařízení má velmi složitou elektroniku.
A v téhle oblasti není elektřina příliš stabilní.
Možná, že kolísáním napětí
se senzor nabití vynuluje
a způsobí spuštění alarmu.
Musel bych zařízení odpojit a odvézt ho do Buenos Aires,
aby ho prohlídli technici.
Ale...
Nechal bych vás dva týdny bez alarmu.
Ne, tohle ne.
Dobře.
Řešení je
odpojit baterii.
Jestli je to tak, jak říkám, a je to senzorem,
už se znova nespustí.
Nemůže to být zvíře?
Nebo stroj, který porušil kabel?
Ne. Kdyby to tak bylo, neobnovila by se sama.
Podle mě je problém v elektronice.
Dobře.
-Kdyby něco, dám vědět. -Ovšem.
Chyběl kousek a střelil by Seoaneho do hlavy.
Jo.
Asi byl hodně na nervy.
Jinak by nevytáhnul mobil a nevolal toho člověka, ne?
Manzi má vyklápěcí mobil?
O čem to mluvíš, hochu?
Určitě ho má. Neví, co s prachama.
Ty bys ho neměl?
Jasně že měl, ty se mi líbí nejvíc.
Chlapci, chlapci, tohle je vážná věc.
Ten chlap je nebezpečný, je zákeřný.
Já jsem zvyklá jednat se zákeřnými a nebojím se ho.
Vy snad ano, chlapci?
Jdu do toho.
Pokračujeme?
-Ano. -Ano.
Takže to,
co musíme udělat, je zařídit, aby odpojil baterii.
A proto ho musíme připravit o rozum.
Dohnat ho k šílenství.
BATERIE 50 %
BATERIE 49 %
ELEKTRICKÝ PROUD BATERIE
BATERIE 50 %
Toho je upozornění vašeho alarmu UK16-VE.
Promiňte.
BATERIE ELEKTRICKÝ PROUD
BATERIE 72 %
BATERIE 49 %
Toto je upozornění vašeho alarmu UK16-VE.
BATERIE 72 %
Toto je upozornění vašeho alarmu UK16-VE.
Toto je upozornění vašeho alarmu...
Tohle je pořád v majetku státu?
Samozřejmě.
Jak to, že od toho máš klíč?
Bůh toho ví míň, a odpouští.
-A nechybí ti to? -Co jako?
Šéfovat ředitelství Státních silnic?
Vstávat každé ráno
hrdý na práci, kterou děláme, a neukrást ani cent?
Mít šťastnou rodinu?
Víš, že ne?
Nechybí mi nic z toho všeho.
Jdeme.
Tady ji máš.
Děláte si srandu, ne?
Neděláme si srandu.
Pojď, Fermíne. Ukážu ti to.
Třešnička na dortu.
90 kilo dynamitu.
-Tak co? -Zapomeň na to. Tohle nejde.
Musí to jít.
Chceš, aby nás ten parchant nachytal při činu?
Já ti rozumím. Ty rozumíš mně?
-Já ti rozumím, ale potřebujeme ji. -Je to relikvie.
Jako perónismus, a pořád je naživu.
Necháme vás o samotě, vy si to vyříkáte. Jdeme.
Ty jsi nejlepší. Na to nezapomeň.
-Na chvilku si odskočím. -Ano.
Řekni mi, co se tu děje.
Co by se jako dělo?
Myslíš, že jsem pitomá?
Co ses tady objevil,
můj šéf pořád někam utíká kvůli alarmu.
A o kytkách toho víš míň než já.
Takže mi řekni, co se děje.
Buď mi to řekneš, nebo to povím šéfovi.
Haló?
Jak myslíš.
-Doktore? Musím s vámi mluvit. -Teď ne.
-Ne, doktore. -Ne!
Už tam jede.
Fortunato Manzi, tvůj šéf,
je monstrum.
Je to mizera.
Manzi byl domluvený s Alvaradem.
Věděl, že bude devalvace, a dal tvému šéfovi úvěr
se všemi dolary, které byly v bance v pátek, kdy k tomu došlo.
Všechny dolary.
Stovky tisíc.
Ty mojí rodiny, tvojí rodiny.
Peníze skupiny lidí, kteří shromáždili úspory,
aby založili družstvo. Peníze nás všech.
A vy je chcete ukrást.
Ne, nechceme nic ukrást.
Nejsme zloději.
Chceme získat zpátky, co je naše.
A jestli chceš, i co je tvojí rodiny.
Ne. Já nechci.
Nechci o tom nic vědět. Odejdi, prosím tě.
Počkej, poslouchej mě.
My jsme o všechno přišli.
Přišel jsem o mámu.
Při autonehodě.
Vinou těch dvou mizerů.
Nám všem zničili život.
Já jen chci, aby vzniklo to družstvo.
Byl to sen mojí mámy.
Chci jenom tohle.
A nejmenuju se Miguel.
Jmenuju se Rodrigo.
Co se stalo?
Porouchal se nám transformátor středního napětí,
ale už ho opravujeme.
A nikde nejde proud?
Ne, ten problém je tady.
Villagrán i Alsina jsou pod proudem.
Problém je odtud támhle.
-Odtud támhle. -Ale...
Myslím, že za chvíli to bude hotové.
Sepaquercio, jak to vypadá?
Už to bude. Je to skoro hotové.
Dobře.
Ano, za chvilku to bude hotové, doktore.
Vy mě znáte?
-Ne. Proč? -Řekl jste mi doktore.
Ne. Jde o to, že...
Někdo s takovou károu je nejmíň doktor, nebo víc.
Dobře.
-Děkuju. -Nashle. Omlouvám se za potíže.
-Ahoj. -Ahoj.
Všechno spojte a padejte, protože je na cestě.
Máme to.
- Máme to. -Objímám tě, soudruhu.
Na soudruha ti seru.
Není nebezpečné, že tam Manzi jede?
Naopak, chlapče. Je to mnohem lepší.
On musí najít všechno v pořádku, všechno funkční.
Už víme, že odpojil baterii.
Nemohl jsem nic dělat, mrzí mě to.
Uhodila na mě a nevěděl jsem, jak reagovat.
Nemohl jsi jinak, hochu. Tak je to.
-Co teď budeme dělat? -Nic.
Necháme hloupostí a skoncujeme s tím nesmyslem.
Fermíne.
Donutili jsme ho odpojit baterii.
Teď stačí jen počkat na bouřku, a máme to v kapse.
Máme v kapse co, Antonio? Mysli.
Dopadneme špatně.
Ta holka všechno ví.
Touhle dobou už všechno vyklopila Manzimu.
Co vlastně ví?
Co mu může říct?
Že je tu jeden mladík jménem Rodrigo,
který chce získat zpátky, co mu ukradli. Nic víc.
-Nic víc? -A když to řekne Manzimu?
Co udělá? Zavolá policii?
Maximálně odnese peníze z trezoru.
Poslouchala mě, tati.
Já vím, že mě poslouchala.
Mohl bych se vrátit a zjistit, jestli něco řekla.
Ty už tam nevkročíš. Probrali jsme to, Rodrigo.
Vy to nechápete?
Je po všem.
Už jsem přišel o ženu.
Nechci přijít i o syna.
Je po všem. Tahle věc skončila.
Viděl jsi, že se blíží bouřka, ne?
Nevím, co chceš k obědu.
Zbylo nám pečené maso. Můžu ti to ohřát.
Udělám k tomu hranolky nebo salát, něco...
Florencia nic neřekne.
Jak to můžeš vědět?
-Manzi už všechno ví. -Ne. Ne. Poslouchej mě.
Já jsem tam byl.
A když jsem jí to řekl, cítil jsem, že mě chápe.
Neprozradí nás, tati. Viděl jsem jí to na očích.
Co to říkáš?
Co o té holce víš? Kolikrát jsi ji viděl?
Co jsi jí mohl vidět na očích? To mi vysvětli.
Manzi všechno ví. Určitě už ten trezor vyprázdnil.
Mysli. Nemá to smysl.
Je štěstí, že tě neidentifikovali.
Co tady vlastně děláš?
Měl bys být v La Plata se svými kamarády, studovat.
Už to nech být.
Podívej se na mě. Zapomeň na všechno.
Poslechni mě.
Budete chtít plnou?
Fermíne.
Antonio. Už jsme to probrali. Je to vyřízená záležitost.
Fermíne.
My ti rozumíme. Nejezdi, to nevadí. Ale my to stejně uděláme.
Dělejte si, co chcete. S námi nepočítejte.
Se mnou ano. Já jedu.
Já to nevzdám. Dotáhnu to do konce.
Jedeme.
Přivítejme nyní velkým aplausem
Maríu Gabrielu a Juana Carlose!
Tímto potleskem vám říkáme, jak moc vás máme rádi,
jak moc si vás vážíme.
Dnešní večer bude nezapomenutelný
a my všichni tady si ho navždy uchováme
v našich srdcích.
Neříkal tvůj táta, že nám stačí letlampa?
Říkal, ať vezmeme všechno.
Ale pak říkal, ať jedeme nalehko, kvůli bahnu.
Vezmeme všechno.
Proč povezeme všechno? Říkal, že stačí dvě bedny.
Perlassi tvrdí, že musíme všechno ostatní hodit do laguny,
aby nezůstaly důkazy.
Dej jí pěkně do těla!
A s pedálem zlehka.
My, hrdinští perónisté!
Jedem, chlapi, jedem!
Můj táta.
To je můj táta!
Perlassi, starej kamaráde!
Řekl jsi, že to dotáhneš do konce. Jsem v tom s tebou.
-To je mistr! -Poslouchejte.
-Ten chlap to umí. -Prosím vás, poslouchejte mě.
Ty počkej, až ti dám vědět.
Když se z nějakého důvodu
nepovede spojení,
ty spustíš ohňostroj jako znamení, abychom šli do toho.
-Domluveno? -Domluveno.
Všichni víme, co máme dělat?
-Jo, jo, jo. -Dobře, jedem!
Dělej, Medino.
Nech tu šňůru dlouhou, ať stihneme utéct.
Jasně. Buď v klidu, kruci.
-Hotovo. -Vzali jsme fakt úplně všechno.
Chlapci!
-Můžeme všechno vyložit. -Dobře.
Tady jsme připravení.
Dobře.
Teď musíme počkat na signál od Fontany.
Počkej na mě!
Neštvi mě. Co s tím děláš?
Zkouším to. Který je číslo tři?
Ten uprostřed, je přímo támhle.
Haló?
Antonio?
Haló, haló, haló.
To svoje už jsem udělal.
Čau.
Rolo? Udělej to.
-Jdeme, Medino. -Jdeme.
Pošli ho doprostřed.
Doprostřed! Pošli ho doprostřed, krucinál, je to ten uprostřed!
Ne! Dělá si, co chce! Nemůžu!
-Musíš ho řídit! -Nejde to! Dělá si, co chce!
Ne, ne, ne!
Doprdele, krucinál!
Je to elektřina z přístrojů, ruší náš signál.
-Je po všem, jedem. -Ne.
-Musí to být teď. -Tak co uděláme?
Uděláme to hezky postaru, Medino.
Podpal to, Medino!
Hotovo!
Utíkej, Medino! Utíkej!
Nebere to, nespustil ohňostroj. Co se tam sakra děje?
Nevím, nevím.
-Doprdele. -Co je tohle?
-Ohňostroj? -To ani náhodou není ohňostroj.
Co se stalo?
Stalo se něco zlého.
Co uděláme?
Toto je upozornění vašeho alarmu UK16-VE.
Stalo se něco, miláčku?
Ne, ne. Všechno v pořádku.
Co uděláme, tati?
Půjdeme dovnitř.
-Jdeme! -Jdeme, jdeme!
Víte, co se stalo?
Telefonují na linku dodavatele elektřiny.
Nejspíš úder blesku, děje se to pořád.
Co se děje?
Uhodil blesk.
Říkali, že v Rufinu taky nejde proud.
-V Rufinu? -Ano.
V tom případě to nemůže být blesk.
-Haló. -Vázquezi, tady je Manzi.
Jak se vede, doktore?
Jsem bez proudu.
Co se stalo? Udeřil blesk?
Ne, kdepak blesk. Tohle bylo úmyslné.
Vyhodili všechno do vzduchu.
Něco takového jsem neviděl. Centrála elektrárny je zničená.
Kam chceš jít?
Doprdele.
Ten parchant musel ožebračit hromadu lidí.
-Dělej, Perlassi! -Rychle.
Další.
-Další. -Dělej!
-Ještě chvilku! -Dělej, Perlassi!
Hned to bude!
Kurva doprdele!
Vezmi to.
Pomoz mi.
Opatrně.
Rychle.
Dělej, chlape, rychle!
Manzi.
Manzi. Jede sem Manzi. Manzi!
Padáme!
Mizerové!
Dokázali jsme to!
Nemůžu tomu uvěřit! Jsou živí!
Jak to dopadlo?
-Zvládli jsme to! -Dokázali jsme to!
Uklidněte se.
Neztrácejme čas.
Pro jistotu se rozdělíme.
My s sebou vezmeme jeden pytel.
Druhý odveze Hernán. Nech ho u matky, ať ho pohlídá.
Dobře. Kdo pojede se mnou?
Gómezovi, a vezmi i Medinu.
-Rolo, ty pojedeš s námi. -Jedem!
Rychle! Jedem!
Opatrně, ať neztrácíme čas. Dělej!
Na, vezmi to.
Dokázali jsme to!
Dobře, hochu, dobře.
Jedem! Dělej!
Ne!
Ne! Mizerové!
Mizerové!
Ne!
Mizerové!
Ne!
Kolik toho vzal?
Nejsme si jistí, ale...
V tom pytli byly asi dva milióny dolarů.
Carmen.
Je možné, že po čase...
Rozmyslí si to...
A vrátí se.
Nevrátí se.
Carmen měla pravdu.
Hernán už se nikdy nevrátil.
Metodika se znovu otevřela 14. září 2003.
V den Lidiiných narozenin.
A dala práci 57 lidem.
Zbylé peníze jsme darovali, tak, jak jsme se dohodli.
Naše sny se splnily.
Ty velké.
I ty ostatní.
-Haló. -Haló.
-Haló, José? -Jak se máš, Eladio?
Pravda je, že tyhle události nám všem změnily život.
Navždycky.
Koneckonců, být lúzr není tak špatné.
Protože nikdo ti neřekne,
dokonce ani slovník,
že my, lúzři, jsme lidé, kteří se naučili vstát
znova a zase znova.
A hlavně nikdy to nevzdat.
Nikdy.
HRDINŠTÍ LÚZŘI
-Mladej. -Šéfe?
-Opravte mi pneumatiku, prosím. -Ano.
Dáte si maté?
Ano. Děkuju.
České titulky Barbora Knobová SDI Media ČR 2021