NUMAI ÎN TĂCERE, CUVÂNTUL. NUMAI ÎN BEZNĂ, LUMINA.
NUMAI ÎN MOARTE, VIAȚA.
LUMINOS ZBORUL ȘOIMULUI ÎN VĂZDUHUL PUSTIU.
FACEREA LUI ÉA
Coborâți vela!
Vântul e prea puternic.
Blestemăție! Furtună în anotimpul ăsta? Unde e îmblânzitorul de vreme?
Ce păzești? Domolește talazurile până nu ne scufundăm!
Ce-ai pățit?
Căpitane... Nu mi le amintesc.
Nu-mi amintesc numele adevărate ale vântului și valurilor.
Ți-ai pierdut mințile?
Căpitane!
Se zărește ceva în tării.
Unde?
Ce să fie?
Un dragon? Ce caută aici?
Încă unul!
Se bat dragonii? Cu neputință!
Peste 2.000 de oi au fost atinse de friguri numai în Enland.
Jumătate au murit.
S-au îmbolnăvit și 700 de vite.
Am pierdut 50 de capete.
Un prunc din Taon a fost cuprins de asemenea de friguri.
Tăcere!
Dacă ne pierdem cu firea, ce se va alege de popor?
Izolați ținuturile cu pricina.
Puneți toți vracii din împărăție să afle leacul.
Trimiteți de-ale gurii celor aflați în nevoie.
Vrăjitorule Root, află care e pricina.
Măria Ta.
Și seceta din provincii?
Am trimis îmblânzitori de vreme, dar în zadar.
Trece timpul însămânțării de primăvară.
De ce s-a abătut năpasta asupra noastră, Root?
Simt cum slăbește lumina, Măria Ta.
Lumina?
Lumina echilibrului care ține lumea.
Măria Ta?
Ce mai e?
Vești cumplite.
Au fost zăriți dragoni în largul mării.
- Dragoni? - Doi. Unul l-a răpus pe celălalt.
Dragoni aici, la Răsărit? E cu putință?
Odinioară, dragonul și omul erau una.
Dar omul, lacom de bunuri, a ales pământul și marea.
Dragonul, dornic de libertate, a ales vântul și focul.
De atunci, dragonul și omul s-au ținut departe unul de altul.
Faptul că s-au ivit doi dragoni, care s-au și luptat între ei...
Întunericul care ne pândește se adâncește.
Să vină căpitanul la mine. Vreau amănunte.
Root, mă vei însoți.
Iertare, Mărita Ta!
- O pățim. - N-am încotro.
- Ce este? - L-ai văzut pe prințul Arren?
Lipsește de aseară.
Prințul Arren lipsește?
Destul!
Măria Sa nu are vreme.
Doar vedeți și singure.
Iertare!
Flăcăul umblă abătut de la o vreme. Ne-am făcut griji.
Vorbești în dodii. Arren are 17 ani. Nu e un țânc.
Nu le lua în seamă, Măria Ta.
Poporul este mai important.
- Prea bine. - Măria Ta.
Trebuie să mă ocup de corespondență.
Așteptăm porunca Măriei Tale.
Mi se năzare.
Arren...
Vasăzică așa mor.
Ai pățit ceva?
Ușurel, flăcăule!
După asta te uiți?
În ținutul ăsta, primejdia pândește la tot pasul.
Ai avut noroc de data asta.
Ți-o fi foame.
Nu e mare lucru, dar îți dau cu dragă inimă.
Cum te cheamă, flăcăule?
Arren.
Arren? Asta înseamnă „spadă”, nu?
Vasăzică vii din Enland.
De unde știi?
Spada asta a fost făurită prin magie.
Mă îndoiesc că poți s-o scoți din teacă.
Ce este?
Nimic.
Arren?
Dacă nu știi încotro să te îndrepți, hai cu mine.
Nu cred că ne-am întâlnit întâmplător.
Mi-ar prinde bine un tovarăș de drum.
Arren, vii?
Cum ți se zice?
Șoimul.
Încă o vatră părăsită. Țăranii își lasă țarina...
Nu e de vină doar recolta slabă.
Hai, Arren, să ne vedem de drum.
Domnia Ta?
Spune-mi Șoimul. Ce este?
Șoimul?
Încotro mergem?
Spre următoarea așezare.
Dar mai încolo...
nici eu nu știu.
- Ai ostenit? - Nu.
Hai, mai e puțin.
Iată!
Târgul Hort.
Sunt prizonieri?
Sclavi.
Aici, oamenii sunt bunuri de vânzare.
Comerț cu vieți omenești...
Două guinee, domnilor! Cine dă două guinee?
Dau eu!
Trei! Adjudecat dumnealui pentru trei guinee!
Regret, nu avem camere.
Voaluri de Sowl! Mătăsuri de Lorbanery!
Blănuri, piei, lână!
Am nimerit în zi de târg?
Nu, așa e tot anul.
Mătăsuri și satin! Pânzeturi și postavuri!
Cu ce vă servesc?
Am aici cea mai fină mătase de Lorbanery.
Fină ca aripa de musculiță.
Sunt holtei.
Tovarășului meu îi trebuie o mantie.
Vrăjitorii ăștia! Holtei, zice.
Nu îmi trebuie mantie.
Nu poți să umbli așa.
Trebuie să ascunzi ce porți la brâu.
Ce ziceți de asta?
E stofă de lână de Gont. Cea mai bună calitate.
Urzeală în patru ițe. Asta e lucrătură andradeană.
În Gont se urzește în șase.
Ai fost vrăjitoare. De ce vinzi marfă contrafăcută?
Lumea nu mai crede în scamatorii.
Marfa mea o fi falsă,
dar măcar poți s-o pipăi.
Nu e minciună, nici abur, ca magia și vrăjitoria.
Șoimul?
Mulțumesc!
Ce...?
Dă-mi drumul!
Liniștește-te, domnișorule!
Am ceva pentru matale. Asta e poarta spre fericire.
Ce este?
Hazia, domnișorule.
Ia o bobiță. Te scapă de mâhnire și de frică.
Mă scapă de mâhnire și de frică?
Durerea acestei lumi nu te va mai chinui niciodată.
Nu-ți cer niciun ban, e plăcerea mea.
Arren!
Ce faci?
E tovarășul matale, domnișorule?
Dumneata nu poftești? Nu au și vrăjitorii necazuri?
Îmi pare rău, nu am trebuință de ce vinzi dumneata.
Numai de trufia vrăjitorilor să n-ai parte!
Bănuiesc că ți-ai pierdut puterile.
Cu hazia nu e de joacă, Arren. Uite!
Cine ia hazia se simte în al nouălea cer.
Apoi spiritul îi părăsește trupul și rătăcește fără țel prin beznă.
Când omul își revine în simțiri, vrea din nou hazia. Într-un final, moare.
Ce ai pățit?
Îți e mai bine?
Vântul e răcoros aici, sus.
Târgul ăsta e putred.
Nu doar târgul ăsta, băiete.
Grânele se usucă pe câmp. Oile și vitele se îmbolnăvesc.
Chiar și oamenii s-au smintit.
E vreo molimă?
Nu, molima restabilește balanța.
Acum mă tem că cineva vrea să îl distrugă.
O singură ființă din Earthsea e în stare de așa ceva.
Una singură.
Ne întoarcem la han?
Aș vrea să mă mai odihnesc puțin.
Prea bine.
Te aștept acolo. Să ai grijă.
Bine.
Prind sclavi?
Ești vrăjitoare, ai?
Și slută pe deasupra.
Nu luăm mult pe ea, cu mutra asta.
Câteva guinee, acolo. Dar tot putem să ne distrăm puțin.
Degetul meu!
E drăcoasă vrăjitoarea.
O să-mi facă plăcere.
Cine-i acolo?
Arată-te la față!
Măi, măi!
Ce te aduce pe aici, băiețaș?
Puneți mâna pe el!
Să nu fie cu supărare. Îndeplinesc porunca stăpânului.
Să isprăvim repede.
Sau vrei să ajungi în robie?
Cerșește îndurare!
Te-ai răzgândit?
Nu țin la viață.
Așadar, vrei să te lupți?
Trage spada!
Bine, e rândul meu.
Stai pe loc, băiete! Nu îți pasă de fată?
Dă-i bătaie!
Dacă o vrei atât de tare, ia-o!
Haideți, să mergem!
Ești...?
Therru!
Therru...
O pasăre.
Ne întâlnim din nou, băiete.
Înhățați-l!
O să luăm bani buni pe el. Nu-l bruscați prea tare.
Luați-l!
O tinichea! Nu ți-o ia nimeni nici de pomană.
Te chinui degeaba.
Liniște!
Gura, că vă dau la dulăi!
Dii!
Mișcați-vă!
Care-i baiul?
Nu știu. Dii, putorilor!
Ei, comedie! Ce se întâmplă?
Șoimul!
Haide, Arren!
Te poți ridica?
Dar ceilalți?
Le-am desfăcut lanțurile. Acum depinde de ei.
Cum ai știut unde să mă găsești?
Când nu te-ai întors, am răscolit târgul.
Într-un final cineva mi-a spus de un băiat luat de negustorii de sclavi.
Am făcut o vrajă să aflu unde ești.
Îmi pare rău, am fost un neghiob.
Ba nu, a fost vina mea.
Trebuia să am mai multă grijă.
Îmi pare rău.
Cine e?
Sunt eu, Șoimul.
Șoimul?
Am un om rănit.
Iartă ceasul târziu.
Multă vreme a trecut, Ged.
A adormit.
Îmi pare rău că te-am lăsat fără pat.
Să-i fie de bine.
Ține, să te încălzești.
Mersi.
Nu te-ai schimbat.
Nu. Îți merge bine, Tenar?
Să zicem.
Nu mi-a fost mereu ușor. Dar tu?
Mai vânturi lumea?
Ce bun a fost!
- N-am mai mâncat de mult așa ceva. - Da.
Ca arhimag, nu mai am vreme
să colind ca odinioară.
Ce vânt îl aduce pe arhimag atât de departe de casă?
Ne ajung vești rele din toate colțurile împărăției.
Lumea își pierde balanța.
Parcă pălește lumina soarelui.
Pălește și magia-artă?
Da. Parcă ni se scurge sângele din vine.
Ai pornit în căutarea răspunsului?
Da.
Vai de mine, te-am trezit.
Vino, copilă. Nu-ți fie frică, e un prieten vechi.
Ea e Therru. E cu mine de cinci ani.
Eu sunt Șoimul.
Iartă-mă că te-am trezit.
Șoimul?
Simte-te onorat. Therru nu vorbește cu străinii.
Ce este?
Chiar să fie...?
Lord Cob.
Intră!
Să-mi fie cu iertare. Pot să vorbesc?
Ce e?
Ne-au fugit câțiva sclavi.
Mi-ai lăsat marfa de preț să scape.
Nu, i-am prins pe cei mai mulți.
Și?
Ceilalți?
Răscolim împrejurimile. Îi găsim noi.
Neghiobule.
Crezi că nu mă descurc fără tine?
I-a slobozit un vrăjitor cu cicatrice pe chip.
Cum?
Cu cicatrice pe chip?
E Șoimul. Arhimagul îmi face o vizită.
Să mi-l găsești, Iepure, că, de nu...
Nu te voi dezamăgi, stăpâne.
Aștept de mult ziua asta, Șoimule.
Tenar?
Am adus apa.
Unde o fi?
Tenar? Dormi?
Tenar?
Te simți rău?
Cine era?
Era fata aia.
Te-a luat pe neașteptate. Iartă-mă, trebuia să-ți spun.
Stai fără grijă, Arren e cu mine.
Nu ai de ce te teme.
Se mai uită el sălbatic, dar e bun la suflet.
Bună dimineața!
Bună dimineața.
Nu mai mănânc.
Ei...
Ai dormit bine? Cum te simți?
Mă simt bine.
Nu i-am făcut nimic.
Bineînțeles că nu. Hai să mănânci!
Ca să poți munci.
Să muncesc?
Ai făcut bășici?
Da.
Ne odihnim puțin?
Ce frumos miroase!
- Dar...? - Da, fecior?
Nu ești vrăjitor?
Vasăzică așa.
Vrei să știi de ce un vrăjitor trudește pe ogor ca un țăran?
Da.
Ascultă, Arren...
Totul pe lume depinde de echilibru.
Vântul și mările, puterea pământului și a luminii...
Toate manifestările firii sunt bune când e păstrată dreapta cumpănă.
Dar acum omul deține puterea de a controla lumea.
El trebuie să învețe să păstreze echilibrul
și să facă ceea ce frunza, balena și vântul fac prin firea lor.
Toate lucrurile au numele lor adevărat.
Vrăjitoria e puterea de a porunci, știind numele adevărat al lucrului.
Dacă folosești acea putere la întâmplare, echilibrul se rupe.
Vrăjile ar trebui făcute doar la nevoie.
Ați făcut treabă multă.
Meritați ceva de-ale gurii.
Te simți mai bine, Arren?
Mănâncă zdravăn, să te întremezi.
Fata unde e?
Therru?
Unul dintre mieii de primăvară e bolnav.
Therru îl îngrijește.
Vrei să trec în locul tău?
Nu, mă descurc.
- Cum a mers? - Gata pe ziua de azi!
Cina va fi gata în curând. Spălați-vă.
- Duc boul în staul. - Mulțumesc, flăcău.
Ar trebui să te simți mai bine. Acum trebuie să sugi lapte de la mamă.
Așa.
Bravo!
Ce vrei?
Nimic.
De ce ai venit?
Să-mi faci rău? Să omori mioara?
Te înșeli, eu doar...
Nu te apropia! Pleacă!
Îi urăsc pe cei care nu prețuiesc viața.
Îmi pare rău.
Dă-te!
Să mâncăm!
Ne prind bine patru brațe de bărbat la muncile câmpului.
Chiar și ale voastre.
Nu sunt iscusit cu plugul, dar mă pricep la animale.
Ai fost căprar pe vremuri.
Ce e, Arren? Nu ți-e foame?
Nu.
Unde suntem?
Vino, Arren! Aici!
Șoimul?
Hai, prinde-mă de mână!
Arren!
Nu! Dă-mi pace! Lasă-mă!
Arren!
Arren, trezește-te!
Arren!
Ce a pățit?
A visat urât, cred.
Un vis...
Primăvara e scurtă. Am nevoie de cât mai mult ajutor.
Îmi pare rău, am de făcut un drum care nu suferă amânare.
Nici acum nu mă pot bizui pe tine.
Nu te supăra, Tenar.
Îi iei calul lui Arren?
Lui nu îi trebuie.
Zi-i că l-am luat cu împrumut.
Tenar, să nu îl pierzi din ochi.
Făgăduiesc.
Mă întorc diseară. Mâine reiau munca.
Să sperăm.
Nu l-am mai văzut pe aici.
Ce semn are pe față!
Precis vine de la femeia aia.
E vrăjitoare. Nu-mi miroase a bine.
Da, e ciudată. Iar fata aia de pripas...
O să ne aducă ghinion.
Nu spune asta cu voce tare.
Ăsta cine mai e?
Nu e de prin împrejurimi.
E prietenul nostru.
Ne dă o mână de ajutor.
- Așa? - Da?
Vă pot ajuta?
Fetița mea are febră. Mai dă-mi poțiune din asta.
Bine, așteptați aici.
Nu te mai agăța de mine!
Mi-e frică.
- Cruță-ne de rău! - Cruță-ne de rău!
Destul!
Ține! Dacă nu îi trece febra, vino iar.
Mulțumesc frumos.
Mă întrebam...
Da, știu. Mă plătești când poți.
Mulțumesc, ești tare cumsecade.
Sănătate fetei!
De-ar fi mai mulți oameni cumsecade pe lume!
Therru n-a făcut rău nimănui.
Măcar femeia asta are grijă de odraslele ei.
Pe Therru, părinții au bătut-o și au părăsit-o.
Au ars-o. Așa s-a ales cu cicatricea.
Fata aia mă sperie.
Aoleu, ai văzut ce ochi avea?
Îndurare!
N-o să cumpere nimeni o femeie în vârstă.
Nu vă temeți, doamnelor. Poate mă ajutați voi.
Ați văzut vreun străin prin părțile astea? V-aș fi recunoscător.
Vă voi răsplăti.
E unul la ferma lui Tenar.
Și altul cu chipul brăzdat.
Cine e Tenar?
Vrăjitoarea. Stă mai sus, pe drum.
Mersi de ajutor, hoaștelor!
Stai! Unde pleci?
Stai! Ai mințit! Ai zis că ne dai bani!
Acolo e.
Ce se aude?
Ce faceți?
Arăți bine, băiete. Mă mir să te văd aici.
Porcule! Ce cauți aici?
Nu te aprinde, n-am venit să ne batem. Unde ți-e tovarășul vrăjitor?
A plecat. Șoimul nu e aici.
Ai face bine să nu îl ascunzi.
De ce l-aș ascunde?
Nu îi ajungi nici la degetul mic.
Se pare că spune adevărul. Bine, o să ne întoarcem.
Pe curând!
Să nu te mai întorci, porcule!
Lordul Cob mă va răsplăti.
Deci așa s-a întâmplat...
Ați tăcut mâlc amândoi.
Cred că am reparat stricăciunile.
Hai să facem și gardul.
Tenar? Îl cunoști de mult pe Șoimul?
Da, de foarte de mult.
Colindă lumea dintotdeauna.
Asta e viața pe care a ales-o. Face ce trebuie să facă.
Așa a ajuns arhimag, întâiul printre vrăjitori.
Întâiul dascăl al Marii Case din Roke?
Da, dar, cu mulți ani înainte, m-a salvat pe mine.
M-a salvat și m-a îndrumat spre lumină.
De unul singur.
M-a scos din Catacombele din Atuan.
Bun venit!
Nu mă vizitează mulți vrăjitori. Cauți o armă?
Arată-mi spada aceea.
Nu te-aș sfătui s-o iei.
Am cumpărat-o pentru lucrătura ei deosebită.
Dar a înțepenit de la rugină. Nu mai iese din teacă.
Tu, vrăjitorule!
Ești surd? Cu tine vorbesc!
Ați spus ceva, domnule?
Am ceva pe față?
Ăsta-i alt vrăjitor.
Tu! Dacă vezi un vrăjitor cu chipul brăzdat,
spune-i că lordul Cob vrea să-l vadă.
Cob? N-am auzit numele ăsta pomenit pe unde am fost.
Lasă că auzi când va stăpâni cele două împărății.
Să nu uiți!
Da, domnule.
Iau spada. Cât ceri pe ea?
Ia stai! Chipul dumitale!
Ce e?
Nimic, mi s-a părut.
Ai auzit de vrăjitorul ăsta, Cob?
Ai grijă, vorbește în șoaptă!
E singurul vrăjitor din ținut care și-a păstrat puterile.
Oamenii de pe aici nu îl au la inimă.
Trăiește în cetatea de lângă târg. Mai bine o ocolești.
Nu credeam că o să te găsesc aici, Cob.
Ești destoinic la muncile câmpului. Nu s-ar zice că faci asta prima dată.
Mulțumesc.
Nu vrei să mai stai și să-mi dai o mână de ajutor?
Și lui Therru i-ar plăcea.
Dar...
Nu e nevoie să te hotărăști pe loc. Mai gândește-te.
Bine.
Du boul în grajd.
Bine, Tenar.
M-am întors.
Therru?
Pe unde o umbla?
Arren, nu o găsesc pe Therru. Vezi tu pe pășunea din spatele casei.
- Zi-i să vină acasă până nu se întunecă. - Bine.
Therru...
Mult deasupra norilor La apusul soarelui
Un șoim zboară singur Purtat de vânt
Îi aud țipătul singuratic Mare i-o fi tristețea
Purtat de vântul tăcut Șoimul zboară singur
Cu aripile întinse Îmbrățișează văzduhul pustiu
Purtat de vântul tăcut Nu are odihnă
Ce e în inima mea Nu va ști nimeni
Inimă de șoim Este inima mea
Ce e în inima mea Nu va ști nimeni
Șoim singuratic în văzduhul pustiu
Pășesc singură Pe drumuri pustii de țară
Tu mergi cu mine Mă însoțești mereu
Îți simt singurătatea Ce singur oi fi
Greierii șoptesc În iarba câmpului
Tu mergi cu mine Mă însoțești pe potecă
Însă scoți o vorbă Nu vorbești niciodată
Ce e în inima mea Nu va ști nimeni
În această inimă Care merge singură
Ce e în inima mea Nu va ști nimeni
Tristețea celui Veșnic singur
Mi-am ucis tatăl.
L-am înjunghiat și am fugit.
Nu îmi înțeleg fapta. De ce l-am omorât?
Îți făcea rău?
Nu. Tata a fost un om minunat.
Eu sunt o gânganie. L-am decepționat și pe el, și pe mine.
În mine mocnește o furie pe care nu o pot stăpâni.
De parcă aș fi locuit de altcineva.
Ai văzut și tu, nu?
Aveai dreptate, nu am ce căuta aici.
Iartă-mă, nu voiam să zic că...
Nu, aveai dreptate.
Dacă nu plec, o să se întâmple iar.
O femeie?
Trăiește dincolo de mlaștini.
Iar arhimagul e cu ea?
A fost zărit în târg. L-au văzut mulți oameni.
Splendid!
Domnia Ta.
Haideți!
Arhimagul mă salută. Mulțumesc, Șoimule.
Therru! Arren! E gata masa!
Unde e Arren?
- Nu e cu tine? - Nu.
Poate doarme. Vezi dacă e în pat.
Da, Tenar.
Nu e.
Ce ciudat. Unde o fi?
Mă uit afară.
Arren...
Rămâneți cu bine, Tenar și Therru.
Nu contează încotro o apuc.
Se înfundă drumul.
A venit!
Să fie Arren?
Arren?
Șoimul?
Ce ciudat!
Ce faci?
Tu! Te-ai întors.
Îmi pare rău, dar va trebui să vii în locul vrăjitorului.
Poftim?
Tenar, ce e?
Fugi!
Ia te uită!
Mă mir să te găsesc aici, prințeso.
Nu! Lăsați-o în pace!
- Therru! - Lasă-mă!
Unde ți-e prințul acum, prințeso?
Vezi ce faci cu dinții ăia!
Vreau să transmiți un mesaj de la mine. Spune-i vrăjitorului că,
dacă își vrea femeia,
o găsește la castelul lordului Cob.
Luați-o!
Therru!
Tenar!
Dați-mi drumul! Lăsați-mă, vă zic!
Therru! Ești teafără?
Lăsați-o! Dați-i drumul!
Tu stai cuminte aici până se întoarce vrăjitorul.
Ne așteaptă lordul Cob. Dați-i bice!
Hei!
Tenar!
Îmi pare rău, dar el vine cu mine.
Pleacă!
Unde mă aflu?
Ești la adăpost. Umbra nu te poate urma până aici.
Ai văzut-o?
Mă pricep puțin la magie.
Știu de ce anume fugi.
Ai fost isteț să scapi de omul acela.
Care om?
De Șoimul. De arhimag, adică.
Ia, bea. O să te liniștească.
De ce șovăi? Nu e otravă.
Întinde-te și stai puțin în pat.
Arhimagul e mult mai periculos decât îți închipui.
Ba nu, Șoimul e om bun.
M-a apărat.
Spune-mi, te-ai întrebat ce caută?
Nu.
Caută viața veșnică.
Viața veșnică?
Arhimagul a ajuns pe culmile vrăjitoriei.
Numai taina vieții veșnice îi scapă.
Însă râvnește la ea.
O râvnește și se teme să n-o afle altcineva înaintea lui.
Un om trufaș ca arhimagul nu ar suporta așa ceva.
Ce legătură am eu cu toate astea?
Tu ai fost ales să afli taina vieții veșnice.
De asta te urmărește Șoimul. Ca să te ucidă.
Să mă dea morții...
Arren, vii cu mine?
Am găsit-o eu.
Am găsit ușa dintre viață și moarte.
Împreună, o putem deschide.
Și vom trăi veșnic.
Vom călca pe frică și pe suferință.
Frică și suferință...
Vino cu mine, Arren. Moartea are un chip cumplit.
Nu vreau să mor.
Ascultă-mă, Arren... Spune-mi numele tău cel adevărat.
Atunci vei avea lucrul pe care ți-l dorești cel mai mult.
Hai, spune-mi numele tău adevărat.
Lebannen.
Acum sunt gata pentru tine, Șoimule.
Unde ești, Șoimul?
Șoimul!
Ce-ai pățit, Therru?
Au venit și au luat-o pe Tenar.
Trebuie să mergi la castelul lui Cob.
Unde e Arren?
A plecat. A zis c-o să-l apuce iar dacă nu pleacă.
Cob...
Fii pe pace, Therru.
Mă duc după Tenar.
Să mă aștepți.
Ține spada asta. Arren o să aibă nevoie de ea.
Să nu pleci de acasă, Therru.
Am ajuns.
Mișcă!
Nu merg nicăieri!
Ce?
Lord Cob...
Am adus femeia, cum mi-ai poruncit.
Ai făcut bine, Iepure.
O nimica toată, stăpâne. Vă slujesc cu plăcere.
- Dă-te! - Hei!
Tu!
Tu ești mai-marele aici?
De ce m-ai răpit? Dă-mi drumul numaidecât!
Scuză tratamentul grosolan.
Am treabă cu Șoimul.
Ești vrăjitor, nu? Să-ți fie rușine!
Găsește-l singur!
Suntem prieteni vechi.
Aș dori să-l poftesc pe la mine.
Iar eu sunt momeala. Ai de gând să îi faci rău.
Muierile îmi pun răbdarea la încercare.
Zăvorâți-o în beci.
Numaidecât. Luați-o!
Să trăiți!
Răspunde!
Dacă Șoimul pățește ceva, să te ții!
- Arren? - Mergi!
Vino, Lebannen. Am ceva special pentru tine.
Treci înăuntru!
Simte-te ca acasă! O să-ți vezi vrăjitorul cât de curând.
Locul ăsta îmi aduce aminte de Catacombe.
Șoimul...
Cob, îți repeți greșeala?
Pe loc repaus!
Se vede vrăjitorul?
Nu încă, domnule.
Unde e afurisitul ăla de vrăjitor?
Ia să vedem...
Iată-l! Pe poziții!
Să trăiți!
Vine.
Să nu vă scape! Acum!
Ascultă-mă și deschide-mi calea!
Stai!
Ne-a păcălit.
Păi? Nu stați ca niște momâi!
Cob, sunt Șoimul. Am venit.
Arată-te.
Nu ne-am văzut de mult, Șoimule.
Te-am așteptat.
Cob din Havnor, te-am lăsat la hotarul ținutului morților.
Am auzit că ai ajuns arhimag.
Felicitări!
Mă aflu aici. Slobozește-o pe Tenar.
Ești vrednic de milă, Șoimule.
Marele arhimag, amorezat de o muiere...
M-ai momit cu ea aici. Ce poftești?
Tu ce crezi?
Nu am uitat cum m-ai târât la porțile Ținutului Arid.
Însă ai uitat de ce.
Ai folosit știința pelniană
ca să te joci cu spiritele viilor și morților.
Nu e destul ca să te căiești?
Mi-ai deschis ochii acolo, în pragul morții.
Acum știu că nu voi putea să-mi accept dispariția.
Am strâns toate cărțile străvechi de înțelepciune pe care le-am găsit.
Din păcate, unii dintre posesorii lor nu au fost cooperanți.
Ce ticăloșie pui la cale, Cob?
Am izbutit, Șoimule.
Am țesut cea mai grozavă vrajă.
Ușa dintre viață și moarte stă închisă
de la începutul vremurilor, dar eu o voi deschide.
Nu îți e îngăduit. Nu pricepi?
Puterea trebuie folosită cu înțelepciune.
Ai distruge echilibrul care ține lumea?
Prostii!
Echilibrul a dispărut de mult.
Știi asta mai bine decât oricine.
Omul a distrus echilibrul.
Crezi că poți îngrădi pofta omenească? Asta-i cu neputință.
Eu voi trăi de-a pururi.
Viața mea va fi fără de sfârșit.
În lipsa ciclului morții și renașterii, nu există viață.
Eu sunt mai presus de fire.
Șoimule, mai vrea cineva să te vadă.
Arren? Ce cauți aici?
Lebannen, omul acesta te văduvește de viața veșnică.
Arren, ți-ai dezvăluit numele adevărat?
Voi trăi de-a pururi!
Am obosit, Șoimul. Am obosit să trăiesc în frică.
Arren, viața fără de moarte nu e viață.
Dacă refuzi moartea, refuzi și viața.
Nu mă minți!
Arren, ascultă-mă.
Niciun om, nimic de pe lumea asta nu trăiește la nesfârșit.
Însă numai nouă ne-a fost dat să știm că vom muri.
Iar acesta este un dar prețios.
Viața, care ne e și chin, și comoară, nu dăinuie.
E un val pe întinderea mării.
Ai sili marea să încremenească pentru a salva un singur val?
Pentru a te salva pe tine?
Arren...
Credeai că poți să-ți bați joc de mine?
Există mai multe intrări în castel.
Ce mi se întâmplă? Îmi slăbesc forțele.
Ai greșit venind aici, Șoimule.
Puterile nu-ți folosesc la nimic aici.
Iepure, aruncă-l în beci lângă muiere.
O să termin cu ei mâine,
în cel mai dureros și umilitor mod cu putință.
Da, stăpâne.
Scoală, orătanie!
Șoimul!
Șoimul! Ești teafăr? Șoimule!
Mâine, gata!
Luați-vă rămas-bun cât aveți vreme.
Șoimul!
Tenar...
Cum te-au dovedit? Tu ești arhimagul.
Îmi pare rău, mă tot vâr în necaz.
Nu spune prostii.
Încotro s-o apuc?
Arren?
Arren, stai!
Arren! Oamenii lui Cob au venit și au luat-o pe Tenar.
Arren, spada ta! Șoimul a zis să ți-o dau.
Să vin cu tine?
Tenar e zăvorâtă aici.
La fel și Șoimul.
Și Șoimul?
E spada ta, nu? Ți-a adus-o Șoimul.
Să nu stăm! Au nevoie de ajutorul nostru.
Eu nu mai pot să merg. Trebuie să continui singură.
Adu-mi spada.
Știu că poți.
Cum adică? Ești chiar aici.
Nu sunt aici.
Cob mă ține cu de-a sila.
Atunci cine ești?
Stai departe de mine! Înapoi!
Nu te apropia!
Sufletul lui Arren a fost copleșit de frică.
Frica i-a întunecat sufletul.
Frica de ce?
Întunericul i-a furat trupul și a fugit cu el.
Dar a lăsat ceva important în urmă.
Oriunde e întuneric, vei găsi și lumină.
Acum lumina rămasă în urmă
rătăcește ca o umbră.
O umbră?
Ce vezi acum e doar o umbră care umblă după trupul ei.
Tată...
Tu ești Arren, nu?
Nu-ți fie teamă, voi fi cu tine.
Îți voi spune numele meu adevărat.
Numele meu adevărat e Lebannen. Lebannen.
Lebannen...
El e.
Ar trebui să-i fie rușine să-și spună arhimag.
Nu uitați cu cine s-a pus.
Niciun vrăjitor nu se măsoară cu lordul Cob.
Bine zis!
Apropo, ce face puștiul?
S-a încuiat la el în cameră.
Arren e aici.
E băftos băiatul.
Tipic Cob, să-i fure vrăjitorului ucenicul.
Dar nu e de mare folos, nu?
Deloc.
După ce isprăvim cu vrăjitorul, vindem băiatul.
Bun! Aduceți-i pe Șoimul și pe muierea lui.
Arhimagului i-a sunat ceasul.
Să trăiți!
Vor să-i omoare.
Arren!
Arren?
Ce faci aici? Te-au răpit și pe tine?
Ține, e a ta.
Nu sunt vrednic să țin în mână spada tatei.
Arren, i-au prins pe Tenar și pe Șoimul.
O să-i omoare.
Te rog, ajută-i, cum m-ai ajutat pe mine.
Nu mai pot.
Pot doar să dau greș.
Ce-i cu tine?
Vor muri dacă nu facem nimic.
O să moară. O să-i pierdem pe amândoi.
O să pierdem cel mai important lucru din lume.
Therru?
Care e cel mai important lucru din lume?
Viața e cel mai important lucru.
Cu toții vom muri într-o bună zi. Ce mai contează?
De ce să luptăm pentru viață, când știm că se va sfârși?
Viața e prețioasă tocmai fiindcă știm că vom muri.
Tu nu te temi de moarte, ci de viață.
Vrei să trăiești veșnic, pe urmă zici că nimic nu contează.
E același lucru.
Ți-e frică să trăiești singura viață pe care o ai.
Therru...
Crezi că viața ta îți aparține?
Tenar mi-a dăruit viața, de aceea trebuie să trăiesc.
Ca să dăruiesc viață la rândul meu.
Lebannen...
Numai așa trăim de-a pururi.
Therru, de unde îmi știi numele adevărat?
Mi l-ai spus chiar tu.
Acum ți-l voi spune și eu pe al meu. Numele meu adevărat e...
Tehanu.
Se ivesc zorii.
Vino, Therru! Trebuie să-i ajutăm.
Arren, stai!
Ce este?
Uite!
Sunt Șoimul și Tenar.
Vino!
Sari!
Nu pot, e prea departe.
Nu-ți fie frică, poți.
Hai!
Șoimul!
E vremea să-ți iei rămas-bun, Șoimule.
Iubitul tău pleacă în călătorie.
De ce nu-l conduci?
Fii pe pace, Șoimule.
Lumea va fi pe mâini bune după ce pleci.
Ce să fac, Șoimule?
Tenar...
Nu s-a sfârșit încă. Soarele stă să răsară.
Ce vrei să spui?
Nu auzi, Tenar?
Ne sosesc ajutoare.
V-ați luat destul rămas bun.
Hai, isprăvește cu el!
Nu!
Dați-le drumul!
Tu?
Arren! Therru!
Nu te băga, băiete!
Nu le arătați milă!
Stai deoparte.
Puneți mâna pe el!
Îndurare!
Sunt dezamăgit.
Credeam că avem o înțelegere.
Tăcere! Nu mai ai putere asupra mea.
Atunci vei vedea chipul morții, Lebannen.
O incantație.
Arren!
Înapoi!
Mori!
Fă să iasă din teacă!
Pentru viață.
Spada asta a fost făurită prin magie.
E un moșneag.
Preschimbat prin vrajă.
Lord Cob!
Nu mă poți opri.
Nu voi accepta în veci moartea.
Vrăjitorii nu ar trebui să se teamă de moarte.
Afurisito!
Eu nu sunt ca voi.
Sunt mai presus decât voi, viermilor insignifianți.
Am studiat înțelepciunea veacurilor.
Am putere. Sunt omnipotent.
Socotit nebun de vrăjitorii din Roke...
Izgonit ca un câine...
Dar mă voi răzbuna.
Nu voi pieri niciodată.
Voi ajunge arhimag.
Therru!
Neghiobul!
Ascultați-mă, pietre! Împrăștiați-vă!
Se ivește soarele.
Dă-mi drumul!
Te doare, fato?
Cob!
Las-o în pace!
Nu te apropia.
Moartea e înfiorătoare.
Nu face asta!
Atât de înfiorătoare...
Stai!
Atât de înfiorătoare...
Cob, tu ești întocmai ca mine.
Îți întorci fața de la lumină și vezi doar bezna.
Nu. Nu te apropia.
Uiți că toată firea e îngemănată.
Viața nu poate fi acumulată, ci doar dăruită.
Dacă negi moartea, negi și viața.
Ba nu. Te înșeli.
Privește adevărul în față, Cob. Tuturor ne e frică de moarte.
Nu. Nu vreau să mor.
Cob!
Nu!
Therru!
Therru! Arren!
Arren!
Până aici ți-a fost!
Arren!
Iar tu vei muri cu el.
Dă-i drumul! N-o omorî!
Cine mi se opune trebuie să piară!
A murit, biata de ea.
Răsare soarele.
Mai repede.
Iute!
Stai!
Therru...
Viață veșnică...
Umbră, întoarce-te în beznă!
Dă-mi viață!
Vreau viață! Viață!
Viață!
Vreau să trăiesc!
Tehanu!
Ai scăpat și tu.
Ce s-a ales de ei?
N-au pățit nimic.
Au aripi.
Mulțumesc, Therru.
Mă duc înapoi să-mi ispășesc crima.
Și să mă regăsesc.
Arren...
Pot să vin să te mai văd?
Hai!
Să le mulțumim lui Șoimul și lui Tenar.
SFÂRȘIT
Subtitrarea: Steliana Palade