Dirty Wars (2013) Translated by ESCAPE
Kabul, Afganistan,
4:00 ujutro.
Kao američki novinar,
navikao sam predavati priče usred noći.
Ali, uvijek ima nešto jezivo
u vožnji kroz puste ulice.
Grad od 3 miliona -
jedva da ima upaljeno svjetlo.
Bila je to poznata rutina:
Čekanje na posadu da obasja noćno nebo
tako da se može vidjeti nešto u pozadini.
Ali, vidimo li zaista?
I, Keith, pozdrav iz Kabula, Afganistan,
gdje U.S. Ambasador Karl Eikenberry...
Ovo je priča o viđenom
i neviđenom...
I o stvarima skrivenim unutar vidljivog dometa.
Teško je reći kad je ova priča počela.
Radim kao ratni reporter
više od 10 godina
u Jugoslaviji, Iraku, i sad u Afganistanu.
Nakon skoro deset godina,
rat ovdje i nije baš udarna vijest.
Mislim da ima, nešto
ima, nekih osam alatki.
Jedan, dva, tri...
Ovdje nismo bili.
Kako se zove ovo selo?
Ma, pojma nemam.
Sva su mi se pomiješala.
Da.
Šta je fokus vaše kampanje, ovdje?
U južnom Nangarharu,
imamo posla s Ashkar...
Ashkael...
Asherkeil plemenom.
Znate, formulacija, znaću kako treba
vjerovatno kad odemo odavde, sljedeće godine, ali...
Ovo bi trebalo da bude glavna linija fronta
u borbi protiv terora.
Izlazak iz Kabula na vojnu vježbu
i nazad u Kabul,
Afganistanski Press korpus je zatvoren u mjehuru.
Rečeno nam je da se bitka za duše i srca
dobivala...
dok su vojnici kopali bunare
ili pili čaj sa plemenskim starješinama.
Ali, ja sam znao da propuštam priču.
Postojao je još jedan rat,
nagovještavan na press konferencijama
sa detaljima na svakom jutarnjem izdanju.
Decembar 14-ti, Zabul Province,
noćna racija.
Četvorica Talibana ubijena,
tri pritvorena zbog ispitivanja.
Nije bilo povrijeđenih civila.
Niko iz NATO nam ne bi dao ništa više
od liste noćnih racija.
Niko, čini se, nije ni znao ko je pravio racije.
I ne bih to ni saznao kad bih ostao u Kabulu.
POLICIJSKI ŠTAB JALALABAD, Afganistan
Ovo je treća racija u mom distrihtu.
13 ili 14 ljudi je ubijeno, ukupno.
To su bili nevini ljudi.
To što kažete je
da će Amerikanci doći u distriht
gdje ste vi policijski komandir,
i neće vas informisati da će izvršiti
ovakvu vrstu akcije u vašem distrihtu.
Pitao sam američke vojnike koji dolaze u moj distriht.
Čak i glavna NATO baza ovdje kaže
da oni ne znaju ništa o racijama.
Trupe dolaze iz druge baze.
Dakle, dva...
dva muškarca u gostionici su prvi ubijeni ljudi.
I onda...
Farmer odavde.
- Da. - I onda još jedan farmer.
Dva. Dva njegova sina.
Dva.
Dva njegova sina.
To je, mislim, sedam.
Ili dva...
- Dva, dva...četiri. Jedan farmer, pet.
Dva ova, sedam.
Dva...
Amerikanci će reći bilo šta.
Amerikanci će reći bilo šta, svi to znaju.
Ako to Amerikanci ponovo urade,
spremni smo da prolijemo svoju krv boreći se protiv njih.
Radije ćemo umrijeti, nego samo sjediti ne čineći ništa.
Lista racija s NATO press konferencija
izgleda kao mapa skrivenog rata.
Vojska je podijelila puteve u Afganistanu po bojama.
Zelena je sigurna.
Crvena je opasna.
A crna?
I ne pokušavaj!
Većina se racija događala
daleko van zelene zone
u onom što je vojska nazivala "osporena područja"...
Mjesta na kojima se novinari nikad nisu pojavili
da postavljaju pitanja.
NATO, U.S. Ambasada,
i moje zdravo rasuđivanje
su svi savjetovali da se ne putuje tamo.
Ali, ja sam čitao o raciji u Gardezu,
pola dana vožnje u Paktia Provinciji.
Gurao sam što sam dalje mogao u sivu zonu
na samu ivicu sukoba pod NATO kontrolom,
prolazeći korodirajuće Ruske tenkove
i izbombardovane NATO konvoje sa isporukama.
Dva su novinara bila kidnapovana na ovom putu.
I nakon više sedmica
u vojnim oklopljenim vozilima,
naša je Tojota izgledala lomljivo i sa tankom kožom.
Znao sam da se moram vratiti u Kabul prije sumraka,
kad Talibani preuzimaju kontrolu na putevima.
Ali, nisam imao pojma koliko daleko će me
moja posjeta Gardezu odvesti.
GARDEZ PAKTIA PROVINCE
Ovo je moj sin i ovo je moj sin,
a ovo je moja nevjesta,
a ovo mi je unuka.
Sve su ih ubili u jednom danu..
Dvije žene koje su ubili bile su trudne.
Jedna je bila trudna 5 mjeseci, a druga 4 mjeseca.
Dijete se bilo rodilo u našoj kući
i napravili smo zabavu da proslavimo.
Pozvali smo mnogo gostiju, imali smo muziku.
Na zabavi su ljudi plesali
naš tradicionalni ples, attan.
Američke su snage došle između 3:30 i 4:00 ujutro.
Daoud je otišao da vidi šta se događa.
Mislio je da su Talibani došli.
Već su bili na krovu.
Upucali su Daouda čim je izašao vani.
Sva su djeca vrištala,
"Daoud je pogođen! Daoud je pogođen!"
Unijeli smo Daouda ovdje.
Žena je zgrabila Zahera.
Rekli su mu da ne ide ili će poginuti.
Međutim, oni su otvorili vatru.
Ubili su tri žene zajedno sa Zaherom.
Moju ženu, moju sestru i moju nećaku.
Pogledajte ove zakrpljene rupe od metaka!
Je li gospodin Daoud odmah poginuo,
ili je bio živ još neko vrijeme, nakon što je pogođen?
Daoud i moja svastika su bili živi do 7:00 sati ujutro.
Nisu nam dali da ih vodimo u bolnicu.
Amerikanci su koristili noževe da izvade metke iz njihovih tijela.
Izvukli su metke iz njihovih tijela.
Vidjeli ste američke vojnike
kako vade metke iz njihovih tijela?
Jesam.
Svezali su nam ruke i stavili poveze preko očiju.
Dva su nas čovjeka zgrabila.
Ugurali su nas jednog po jednog u avion.
Odletjeli smo s njima u drugu provinciju.
U Paktika-u.
Znači on je vidio kako mu je supruga ubijena od strane američkih vojnika,
i onda je on lično zarobljen od Amerikanaca.
Šta mu je prolazilo kroz glavu dok su ga vodili?
Čula mi uopšte nisu radila. Nisam mogao plakati.
Bio sam obamro i ništa nisam osjećao.
Nisam jeo tri dana i noći.
Ruke i odjeća su mi bile slijepljene od krvi.
Nisu nam dali vode da speremo krv.
Ispitivači su imali brade i nisu nosili američke uniforme.
Bili su vrlo mišićav. Povremeno su bili ljubazni.
A ponekad su nas tresli.
Kad sam stigao kući,
svi naši poginuli su bili sahranjeni.
Samo su moj otac i brat ostali kući. Više nisam želio da živim.
Htio sam da obučem samoubilačku jaknu
i raznesem se među Amerikancima.
Ali me brat i otac nisu pustili.
Htio sam u Jihad protiv Amerikanaca.
MOHAMMED DAOUD 1:00 ujutro,12. FEBRUAR 2010.
MOHAMMED DAOUD 2:00 popodne,12. FEBRUAR 2010.
Porodica nema pojma
šta je dovelo Amerikance u njihov dom.
MOHAMMED DAOUD KOMANDIR POLICIJE, GARDEZ
Oni su se dugo borili protiv Talibana,
Daoud je bio policijski komandir
koji je prošao desetine U.S. trening programa.
Ovo je moj sin policijski komandir.
Je li on bio Taliban?
Rekli su da imaju informaciju da je 50 Talibana ovdje.
Međutim, to su sve bili moji rođaci koji su radili za vladu..
Pobili su moje nevine sinove, kćerku i nevjestu.
Oni nisu počinili nikakav grijeh i nisu imali neprijatelja.
Dok smo se pripremali da krenemo,
Daoudova unuka nam se obratila,
ali sam tek kasnije shvatio značenje njenih riječi.
Daoudova porodica mi je rekla da je vrijeme da krenemo.
Sunce zalazi rano u planinama,
a noć pripada Talibanima.
Pucnjava se nastavila,
i sad je bilo jasno koliko je opasan,
možda i lakomislen, ovaj put bio.
NATO nije gubio vrijeme na izdavanje saopštenja.
Tvrdili su da su žene koje su ubijene u Gardezu,
bile žrtve Talibanskog pitanja časti,
vezane i ugušene
od strane njihovih vlastitih krvožednih porodica.
Vi ste vidjeli U.S. vojnike
kako vade metke iz njihovih tijela?
Ja vjerujem ovoj porodici,
ali to nije bilo dovoljno
ni meni ni bilo kome drugom.
Ko su bili ti ljudi koji su upali u Daoudovu kuću?
I zašto bi oni išli tako zastrašujuće daleko
da bi pokrili svoje akcije?
Tamana, koga su Amerikanci ubili?
Ubili su mog dedu...
...i Gulalai.
I ubili su Agha Abdulnoora.
Dobro.
Spremni? Da.
Jedan, dva, tri.
Dobro jutro!
Potkomitet će zasijedati.
Predmet je nacionalna sigurnost.
ZGRADA PRAVNOG KOMITETA WASHINGTON, DC
Ako moj cijenjeni prijatelj,
gospodin iz Michigana,
želi da nastavi s ovim saslušanjem,
Mislim da je to u redu.
On je predsjedavajući.
Ali sljedeće godine,
kad ovaj komitet bude imao novu upravu,
nećemo gledati kalendare
od prije godinu ili dvije.
Hvala!
Za razliku od diskusije o dalekoj prošlosti,
Htio bih s ovim Komitetom
podijeliti dio svoje istrage o smrtonosnim U.S racijama...
Sensenbrenner je izašao,
a niko drugi se nije zamarao time da se pojavi...
Samo Predsjedavajući Conyers i njegovo osoblje.
Na kraju, gospodine Predsjedavajući, Rekao sam tim porodicama
Da ću iznijeti njihove slučajeve pred američki Kongres
i zatražiti da budu istraženi
i da oni koji budu odgovorni budu takvim i smatrani.
U ime tih porodica...
Nije me iznenadilo...
da Washington nije bio zainteresovan za Gardez.
Kao reporter istražitelj,
rijetko imate pažnju ljudi.
Mnogo češće radite sami nego ne,
i priče koje uradite padaju na gluhe uši.
Ali ponekad priča pogodi u nerv,
i bačeni ste u javnu arenu.
To mi se dogodilo jednom ranije.
U svoje vrijeme u Iraku,
Blackwater je redovno učestvovao u vazdušnim
i drugim smrtonosnim incidentima...
Bilo je to 2007,
i ja sam izvještavao o Blackwateru,
sablasnoj plaćeničkoj družini,
i, iznenada, to je bila vijest sa naslovnih strana.
Česti saradnik Nation magazina,
njegova se nova knjiga zove Blackwater.
Jeremy Scahill, autor knjige Blackwater...
Koji je došao iz Londona...
Sad će mi se pridružiti Jeremy Scahill.
Ubrzo sam otkrio
da je svijet talk show televizije
manje mjesto skupa ideja
a više kao bokserski ring.
To je glupost
$700 miliona
za kolonijalno utvrđenje u Pakistanu.
Čitava stvar izgleda kao igra.
Ali svaki put kad stupite u ring,
postoji šansa da vaša priča može imati uticaja.
Novinari nisu učinili ništa
da prikažu Bijelu Kuću odgovornom,
Chuck, pa ni za vrijeme Busha.
Da krenemo na priču...
Zašto ste još uvijek živi?
Jeste li vi paranoični?
Ne, ozbiljan sam. Ja sam ozbiljan.
Mislim, nevjerovatnu knjigu ste napisali,
i znatiželjan sam- "O, taj momak je imao"...
"Znaš onog momka s kojim smo imali šou?"
"O, mrtav je." "Šta se dogodilo?"
"Imao je nesreću." Mislim...
I evo...
Domaće stanovništvo kupe, odvode na silu...
Kongres nije imao namjeru da istražuje
raciju u Gardezu.
I moj zahtjev za slobodnom pristupu informacijama
se vukao po vojnim krugovima,
i završio u neimenovanoj agenciji čekajući reviziju.
Dolazio sam do svakog do kog sam mogao u Washingtonu-
CIA, State Department,
bivših vojnih funkcionera-
ali niko ne bi otvoreno govorio o Gardezu...
Dok se nisam sastao s Generalom Hugh Sheltonom,
Predsjedavajućim Združene Komande 11. septembra.
GEN. HUGH SHELTON PREDSJEDAVAJUĆI ZDRUŽENE KOMANDE
Imao sam uvid u incident u Afganistanu,
gdje su jedan Afganistanski policijski komandir
i dvije trudnice ubijeni...
ali je pitanje koje želim postaviti,
u takvoj vrsti slučaja, pretpostavimo da je istina,
kako bi se postupalo s takvim slučajem
ili istraživalo ili razmatralo?
Ako oni uskaču unutra
i naiđu na bilo kakav otpor uopšte
Mislim, otvorena je vatra
onda, žao mi je ako poginu,
ali su na pogrešnom mjestu u pogrešno vrijeme,
i ne mislim da bi se to istraživalo.
Mislim, zabilježite to
kao jedan od onih prokletih ratnih postupaka.
Ali jedan od žrtava je bio stariji policijski komandir
koji je bio treniran od strane U.S.
A dvoje od njih su bile trudne žene.
I sad, iako je on policijski šef
on bi mogao biti i terorist, takođe.
Znate, mogao je raditi za obje strane,
i to je tako, iako zvuči loše,
dvije trudne žene?
Činjenica da su one bile trudne je vrlo, vrlo nesretna,
i, takođe, je nesretno to što su bile žene.
Ali, u drugu ruku,
Na mene lično je pucala žena,
tako da to ne...
I zaista pucala,
tako da ih to ne opravdava.
I one umiru baš kao i muškarci ako pucaju na nas, tako...
Kongres nije bio zainteresovan.
Vojska je postavila kameni zid ispred mene.
A General Shelton mi je rekao
da neće biti istrage.
KAIA aerodrom KABUL, Afganistan
I nazad u Afganistan,
reporter koji je prvi objavio priču o Gardezu
je javno napadnut od strane NATO.
JEROME STARKEY TIMES OF LONDON
Da, krenuli smo s printom u subotu.
Do subote poslije podne,
dobivao sam informacije
od drugih reportera iz Kabula, mojih prijatelja,
da je NATO imao briefing protiv mene.
NATO je nastojao da me diskredituje,
pokušavajući reći da je priča neutemeljena,
i efektivno nastojeći da je umrtvi.
Prema mom saznanju to je bio jedini put
da su oni imenovali novinara
i tako specifično izdvojili novinara
u svom poricanju.
NATO je optužio Starkey-a da laže.
To je moglo biti dovoljno da se završi novinarska karijera.
Međutim, informacije o Gardezu su nastavile da cure.
Tajna istraga UN-a je potvrdila
mnoge detalje koje nam je saopštila porodica ubijenih,
a odvijala se i istraga Afganistanske policije.
MOHAMMED DAOUD
Nisam shvatao šta mi porodica pokazuje.
Bio je to samo zrnasti video sa mobilnog telefona
od jutra nakon napada...
Dok glasovi nisu krenuli.
Kad sam stigao ovdje...
Dva Amerikanca,
ruke im se vide na trenutak
kako snimaju tijela
dok zajednički sklapaju njihovu verziju
ubistava te noći.
NATO mi je telefonirao, i rekli su mi,
"Jerome, samo te zovemo da te obavijestimo
da ćemo izdati sopštenje.
Mijenjamo svoju verziju događaja."
Priznali su da su odgovorni
za ubistva tri žene
i da muškarci za koje su rekli da su Talibani
ustvari, nisu Talibani.
Priznali su da su krivo shvatili.
I, nadali su se da će to nestati.
E, nije.
Kao i vi, i mi smo krenuli rano ujutro
iz Kabula, preko Logara za Gardez...
Tamo smo naišli na ogroman konvoj
neizbrojivih Afganistanskih oficira i vojnika.
I među njima čovjeka
koji je nosio uniformu koju sam prepoznao
kao neku vrstu U.S. marinca,
a na njegovom reveru piše U.S. Navy.
Ali ja nisam znao ko je on bio.
Istovarili su ovcu,
i tri Afganistanska vojnika su kleknuli na ovcu
na istom mjestu
gdje su ovi vojnici bili kad su započeli raciju.
Nudili su da žrtvuju ovcu.
Vojnici su pokušali da zaustave fotografa Starkey-ja,
Jeremy Kelly-ja,
ali je porodica insistirala.
Inače, ne bi bilo nikakvog dokaza
da je se ovaj neobični slučaj dogodio,
nikakvog dokaza o tome ko su bili ubice.
Kao i mnogo toga u ovom ratu,
ne bi izašli na vidjelo.
Rekao je: "Moji su vojnici bili odgovorni
za smrti ovih članova vaših porodica,"
i izvinuo se zbog toga.
Ne bih mijenjao svoje sinove za cijelo kraljevstvo Sjedinjenih Država.
Amerika pušta svoje Specijalne Snage na nas.
I Specijalne Snage tuku i ubijaju siromašne, nevine ljude.
Ove Specijalne Snage s bradama čine okrutne, zločinačke stvari.
Svi imaju brade.
Mi ih zovemo Američkim Talibanima.
BROOKLYN, NY
Vratio sam se kući
pokušavajući da priču o Gardezu ostavim iza sebe.
Ali dolazak kući nikad nije lagan.
Nisam to želio priznati,
ali život kod kuće je bio dosadan
nakon boravka u ratnoj zoni.
Obični život je bio upravo to.
Pokušao sam zaboraviti Gardez,
ali nisam mogao.
Sve smo izvukli vani, OK?
Sad, na toj tački,
posmatram šta se događa ovdje.
Vidim kako sve ide dolje. Sad...
Video je bio jeziv,
ali im nisam mogao vidjeti lica.
Sve što sam imao su bile slike njihovih ruku
i zvuk njihovih glasova.
Dobro, trag krvi. To je to.
Ovo je posljednja prostorija.
Ovdje su bile zaruke.
Dolazi ovdje. Tu je-
Tu je žena koja plače na ulazu.
Niti jedan od ovih niti nije trebala postojati-
video sa mobilnog telefona,
fotografije admirala i njegove ovce.
Ubice su namjeravale nestati bez traga.
Porodica ih je zvala "Američki Taliban."
Ali, ko su oni bili,
ti američki vojnici s bradama?
Kao reporter, naučite da svaka priča
ima sukobljene tačke gledišta.
Pokušavate sve da ih shvatite
ne dozvoljavajući vlastitoj da se nađe na putu.
Ali, postojalo je nešto u vezi s ovom pričom
i načinom na koji je pokrivena.
Izgledalo je da će fotografija admirala odgovoriti
na naše pitanje o raciji.
Ali što sam je duže gledao,
imala je manje smisla.
Mogao sam pročitati ime i čin,
ali ko je bio ovaj čovjek koji je isporučio ovcu??
Vice Admiral William McRaven
nije bio iz NATO štaba u Kabulu,
a nije bio ni iz Istočne Regionalne Komande
čije je to ratno područje bilo.
Nikad nisam vidio R01 oznaku na njegovom ramenu.
I teško je naći da ga iko pominje u štampi,
a još manje fotografiju.
Ali sam pronašao jedan stari DoD izvještaj za štampu, iz 2008,
u kojem se pominje McRavenova nominacija
da predvodi jednu nejasnu vojnu jedinicu
nazvanu JSOC,
Komanda Združenih Specijalnih Operacija.
Nakon više od decenije rada kao ratni reporter,
mislio sam da znam sve bitne igrače,
ali nikad nisam čuo za JSOC.
Bilo je malo zvaničnih zapisa,
JSOC je formiran 1980.
nakon neuspjeha spašavanja talaca u Iranu.
Zamišljen je kao
najtajnija jedinica vojske
odgovorna jedino i direktno Bijeloj Kući.
I zašto bi Predsjednikova elitna jedinica
razvaljivala vrata porodici u Gardezu?
Znao sam da Gardez nije bio izolovani incident
i vratio sam se do NATO dnevnog infoa
s njihovom listom poginulih i zarobljenih.
Očekivao sam da će lista biti dugačka,
ali nisam imao pojma koliko dugačka.
Svake sedmice je rastao broj racija.
U posljednja tri mjeseca,
bilo je 1700 noćnih racija u Afganistanu.
Bila je to zapanjujuća cifra
koja je značila da se priča kao ona u Gardezu
odvijala blizu 20 puta svake noći.
Beskrajna lista racija
ali bez ijednog imena.
Mogao sam vidjeti da je Gardez bio dio veće priče,
mnogo veće.
Ali i sama pomisao na to je bila poražavajuća.
Sa 1700 racija,
ko bi sastavio listu mrtvih?
Talas noćnih racija
jasno je mijenjao rat u Afganistanu.
Nije trebalo dugo da se JSOC akcije vrate kao rikošet.
Matthew Hoh je postao prvi U.S. službenik
koji je podnio ostavku u znak protesta zbog rata u Afganistanu.
Hoh je bivši marinac, koji je pet mjeseci
radio za Ministarstvo Vanjskih Poslova, u Afganistanu,
i jako poštovan zbog svega.
KAP. MATTHEW HOH BIVŠI SLUŽBENIK VANJ. POSLOVA
Mnogo puta,
pravi su tipovi bili meta,
i pravi bi tipovi poginuli.
Ali i mnogo drugih puta,
pogrešni bi ljudi bili ubijeni,
ponekad nedužne porodice.
A to vas onda vrati nazad jako daleko.
Znate, nema ništa kao odlazak u neko selo,
u sred noći, kad razvalite neka vrata,
ubijete neku ženu ili dijete,
da toliko poništi sve što komanda pješadije
pokušava da učini, zadnjih nekih devet ili deset mjeseci.
Bili ste u poziciji gdje
ste pokušavali da provjeravate liste
da se pobrinete da pogrešni ljudi
ne budu ubijeni od strane snaga na zadatku.
Je li bilo 500 ljudi na toj listi, 1000?
Ne, ne mogu... ne mogu vam reći.
- O, ne možete? - Da.
Ne možete mi reći jer...
Ne mogu vam reći jer vam te stvari ne mogu reći.
- Ne možete govoriti o tome? - Da.
Vidio sam listu. Vidio sam da su velike.
Da, sve drugo...
Mislim, to... Ne mogu vam reći.
Samo sam...
Komanda Združenih Specijalnih Operacija /JSOC/
nikad nije brojala više od par hiljada.
Ali pod William McRavenom,
Afganistan je postao JSOC-ov rat.
Kako je jedna tako mala tajna jedinica
preuzela najveći konvencionalni rat
na planeti?
Andrew Exum je prvi put doživio promjenu
kad je služio kao dio
McRavenove visoko vrijedne ciljne kampanje,
ne u Afganistanu
nego u Iraku.
Predvodio je jedinicu rendžera 2003. godine
kao dio JSOC snaga u Iraku.
KAPETAN. ANDREW EXUM 75TH REGIMENTA RANGERA
Gledao sam kako se stvari mijenjaju.
Znate, nekakvo željezno pravilo je bilo
da ne idete nigdje, ako nemate
spremnu jedinicu rendžera kao rezervu.
2003. nije bilo nikog u rezervi.
Hoću da kažem, ljudi su napadali ciljeve svake noći
veoma raštrkano
i samo bam, bam, bam.
Mislim, kao špil karata.
Imali smo kao nekakav poster svih tih tipova
i izlazili bismo da ih tražimo svaku noć.
Tako bismo, znate, rasturili vrata
i izvukli nekog van kuće
u sred noći,
a ujutro, znate,
imali bismo nemire na ulicama.
Unutra sam!
Čisto!
Izlazi!
Lezi na jebeno lice!
Na lice!
Da, sjećam se jedne noći, kad smo izašli.
Znate, poslije smo saznali,
da smo bili dio dvo-sedmične istrage.
Dva Iračanina su zapucala na nas.
Ubili smo ih.
I, znate, kasnije smo shvatili
da su ti tipovi samo čuvali
znate, agregat za to područje.
I, nije da nisam mogao spavati zbog toga,
jer oni su pucali na mene,
ali, znate, zamislite se o tome,
iz strateškog ugla - to je gubitak.
Krenete sa ciljnom listom
od nekih 50 imena na njoj,
možda i 200 imena.
Ali kad prođete kroz svih tih 50 do 200 imena,
onda iznenada,
na kraju liste ciljeva
dobijete novu listu ciljeva
od, znate, 3000 ljudi na njoj.
I kako je to naraslo?
Ono što mi je Exum rekao o Iraku, bilo je otkriće.
Mislio sam da se rast JSOC-a desio kasnije
u Afganistanu.
Radio sam u Bagdadu godinama
i napisao sam nebrojene priče tamo,
mnoge od njih s prvih linija fronta.
Od tamo sam prvi put izvještavao
za magazin The Nation.
A nikad nisam čuo za JSOC.
Budžet JSOC-a,
ne možete saznati kroz FOIA zahtjev.
Pokušali smo to.
Propustio sam najbitniju priču.
U Iraku, U.S. je fundamentalno mijenja
način na koji vodi rat.
Prava priča, JSOC,
je bila skrivena u sjenci,
van pogleda.
Šta se skriva u sjeni upravo sad?
...kako sam predložio
predstavlja novi smjer u odnosu na zadnjih osam godina.
Šta sam propustio danas?
Mi preduzimamo veći nadzor naših akcija,
i sužavamo korištenje privilegije državne tajne.
Otkrio sam da je, u posljednjoj deceniji,
serija predsjedničkih naređenja
dala JSOC-u ovlaštenja bez presedana.
Ratno područje je prošireno,
i JSOC je sad mogao udariti po želji
i u drugim zemljama, a ne samo u Iraku i Afganistanu.
Počeo sam istraživati udare na al-Qaeda-u
izvan zvaničnih ratišta.
Potražio sam šablon među listama.
I našao sam jedan.
U decembru 2009.,
pet udara s preko 150 žrtava
u zemlji kojoj nije objavljen rat.
ADEN, YEMEN
Aden.
Stari lučki grad u Jemenu
nimalo sličan Kabulu.
U Afganistanu, život je bi određen ratom.
Sve se okretalo oko toga.
Ali u Jemenu nije bilo rata,
barem ne zvanično.
Izgledalo je kao da su udari iznenadno došli,
i većina Jemenaca je vodila uobičajeni život.
Bilo je teško znati odakle krenuti.
Vlada Jemena je preuzela odgovornost za napade,
tvrdeći da su poginule desetine operativaca al-Qaeda-e.
Ali je bilo nejasno ko su zaista bili mete
ili ko je čak bio odgovoran.
Dogovorio sam susret s najmoćnijim čovjekom
u južnom Jemenu,
Sheikh Saleh Bin Fareedom.
SHEIKH SALEH BIN FAREED LIDER, AL-AULAQ PLEMENA
Kad ste prvi put čuli da je
neko bio u al-Qaeda-i u tom području?
Kako ste prvi put čuli za napade
koji su se dogodili 17. decembra?
Šta se govorilo u vijestima?
AL MAJALAH ABYAN PROVINCIJA
Ljudi su vidjeli dim i osjetili podrhtavanje zemlje.
Nikad prije nisu vidjeli nešto takvo.
Pronašao sam raskomadana tijela
i povrijeđene žene i djecu.
46 ljudi je ubijeno, uključujući 5 trudnih žena.
Ako ubijaju nedužnu djecu i nazivaju ih al Qaeda,
onda smo svi al Qaeda.
Ako su djeca teroristi, onda smo svi teroristi.
U 6 sati ujutro, oni su spavali, ja sam pravila hljeb.
Kad su rakete eksplodirale, izgubila sam svijest.
Nisam znala šta je bilo s mojom djecom, kćerkom, suprugom.
Svi su poginuli.
Samo sam ja preživjela, s ovim starim čovjekom i kćerkom.
Rakete su napale mene.
I mog brata Ibrahima.
I moju mamu.
Ruke su im bile odsječene.
Odjeci Gardeza su bili svugdje...
Mnogi su se detalji ponavljali.
Ali, bila je jedna bitna razlika.
U Gardezu, su američki vojnici
prelazili bestidne razdaljine da prikriju ubijanja.
Ovdje u al-Majalahu,
uprkos zvaničnom poricanju,
ostavili su svoje otiske razasute po pustinji.
Zašto bi poricali nešto tako očigledno
kad je bilo ko, ko je vidio bombardovano mjesto
mogao vidjeti istinu?
Možda je u tome bila stvar.
Nije bilo objavljenog rata u Jemenu.
A ovdje, u sred pustinje,
niko nije gledao.
I jedan lokalni reporter koji istraživao napad
nestao je.
Odluka da me se uhapsi donešena je na dan kad sam razotkrio prikrivanje
ubistva žena i djece u Abyanu.
Na dan razotkrivanja onih koji su poslali navodeće projektile na beduinske kampove
ABDULELAH HAIDER SHAYE -NOVINAR IZ JEMENA-
Abdulelah Haider Shaye je otputovao u al-Majalah
odmah nakon napada,
i njegov je izvještaj potpalio nacionalno nasilje.
Nedugo poslije, u kući mu je izvršena racija
od strane jemenske protivterorističke jedinice, koju su trenirali Amerikanci.
Abdulelah je bačen u zatvor.
Posteri kojima je tražen njegov povratak
visili su širom glavnog grada.
ABDULRAH MAN BARMAN -ABDULELAHOV ADVOKAT-
Sreo sam se s Abdulelahovim advokatom u čajdžinici
jer mu je kancelarija bila napadnuta.
Ispalili su preko 120 granata na moju kancelariju.
I ne možemo tamo jer je
Republička Garda raspoređena u tom području.
Na sudu sam primijetio da je Abdulelahu izvađen jedan zub.
I još jedan mu je bio slomljen.
A imao je i ožiljke na grudima.
Shvatio sam da Predsjednik Ali Abdullah Saleh
ima namjeru da pomiluje Abdulelaha Haidera.
Predsjednik se složio da ga oslobodi,
ali je isti dan Predsjednik dobio poziv od Obame
koji je izrazio zabrinutost zbog Abdulelahovog oslobađanja.
Mnogo puta sam čuo priču da je u Jemenu
Predsjednik Obama lično intervenisao
da bi se određeni jemenski novinari zadržali u zatvoru.
To mi je zvučalo neuvjerljivo.
A onda sam našao,
na vlastitom website-u Bijele Kuće,
ispis telefonskog razgovora
između Obame i Predsjednika Jemena.
Loše su napisali Abdulelahovo ime,
ali je Obamino stajalište bilo jasno.
Htio ga je zadržati u zatvoru.
Al-Majalah je bio prvi publikovani napad,
unutar Jemena, u sedam godina.
Jasno je da je to bio U.S. navođeni projektil
koji je pogodio beduinski kamp.
Kako Jemenu nije bio objavljen rat,
znao sam da je napad bio ili od JSOC-a ili od CIA-e.
A onda sam našao ovaj foto.
U.S. ga nikad ne bi objavili,
ali ga je Predsjednik Jemena postavio na svoj lični website.
Predsjednički sastanak s važnim gostom iz Amerike,
glavom Komande Združenih Specijalnih Operacija,
Admiralom William McRavenom.
Sad nam se pridružuje Jeremy Scahill,
dopisnik za nacionalnu sigurnost magazina The Nation.
Njegov posljednji članak je o
odnosima U.S. sa Jemenom.
Jeremy, hvala vam što ste s nama!
Hvala vama!.
S povratkom u New York,
počeo sam pisati tekstove o JSOC-u,
njihovom usponu do vodeće snage u Afganistanu,
njihovim tajnim napadima u Jemenu,
i izgledalo je, kao da
sam prešao poteznu žicu.
Stvarnost je takva da
je protivteroristička opsjednutost Amerike Jemenom
istisnula brigu za ljudska prava.
- To nije tačno. - I to je...
- Da, to jeste istina. - To nije istina.
Vraćamo se tamo.
Da li Pentagon ima ikakav komentar
na današnji izvještaj u The Nation?
I moje je pitanje...
- Da, pretpostavljam...ja...ja...
- Pitanje je...
uporno negirate tajne operacije.
Zar ovo nije dokaz više o njoj?
OK.
Uprkos svim tim teorijama zavjere
koje, znate, magazini ili mediji žele da
zakuhaju,
tu nema ničega.
Pa, Jeremy, da vas pitam,
da li mi idemo u sve te zemlje,
kroz cijelu zadnju deceniju, napadajući dronovima,
bacajući bombe na zemlje kojima nismo objavili rat?
Ostajući bez odgovora od strane glavnih medija
i CIA-e i svih ostalih
navodi na to da oni odbacuju to što ste uradili.
Primio sam poziv, nenajavljen,
od kapetana James Kirbyja,
predstavnik za štampu admirala Mike Mullena.
Pozvao me je na mobilni telefon.
Nije htio reći kako je dobio broj mog telefona.
Nije htio reći ko mu je rekao za priču.
Nekoliko sati prije objavljivanja.
I rekao mi da
ako objavimo ovo u magazinu The Nation
da ću ja biti "na tankom ledu".
To je direktan citat.
A ja sam rekao: "A, ja hoću da znam
kako ste čuli za ovu priču,
i hoću da znam kako ste dobili moj broj?"
A on je rekao: "Recimo samo da sam čuo za to."
Nisam dobro spavao,
a nesanica mi je pojačala zabrinutost.
U kompjuter mi je bilo provaljeno
i dio mog diska je kopiran.
Bilo je teško ne imati jezivi osjećaj paranoje.
A onda sam primio još jedan čudan telefonski poziv.
Nisam imao pojma zašto me je zvao
niti kako je dobio moj broj.
Mislio sam da se radi o namještaljci.
Svaka priča na kojoj sam radio
izgledalo je da me vraća na JSOC.
I sad, iznenada,
neko je iznutra dopirao do mene.
I prije sam se sretao s operativcima,
u istrazi o Blackwater /privatna vojna jedinica/
ali nikad tako blizu srcu
JSOC tajnih operacija.
Poslao mi je slike svojih oznaka DoD /Ministarstvo Odbrane/.
Ali sam se stalno pitao
da li ja istražujem JSOC,
ili oni istražuju mene?
Objasnite nam šta je JSOC.
Komanda Združenih Specijalnih Operacija,
bavi se osjetljivim aspektima misija,
prema instrukcijama U.S. Vlade.
I vremenom se iskrivilo u bavljenje stvarima van njihovog mandata.
Šta je JSOC radio u Jemenu?
Vazdušni udari, ciljano ubijanje...
Ciljano ubijanje unutar granica Jemena?
Tačno.
Svijet je borbeno područje, a mi smo u ratu.
Zbog toga JSOC može ići gdje god hoće
i raditi šta žele s ciljem da obezbjede
nacionalnu sigurnost, bez obzira koja administracija vlada.
Da li je bilo načina na koje je JSOC bio korišten
a da im možete prigovoriti?
Da.
Bilo je dosta uzbuđenja oko toga šta se od nas tražilo
da radimo i gdje i zbog kojih razloga.
Dosta toga je bilo upitne zakonitosti.
A većina je bila van ustanovljenih bojnih polja.
Snažne operacije, bez obzira da li je zarobljavanje ili ubijanje,
u nekim slučajevima da se zadrže osobe prema naredbi United States Vlade.
Pokrenuli su svoj sopstveni interni program ispitivanja,
bez znanja konvencionalne armije i čak CIA-e.
Zbog ekstremne tajnosti programa, postojale su i različite zloupotrebe.
Tortura?
Rekao bih tako, da.
Predsjednik je sačinio političku i vojnu kalkulaciju.
da dozvoli da se JSOC razvije bez nadzora.
Kažete da je JSOC može udariti jače
pod Predsjednikom Obamom,
nego što su mogli pod Predsjednikom Bushom?
Jače, brže, s punom podrškom, Bijele Kuće.
Na moj zadnji dan u Sana'a,
jedan je fajl ostavljen za mene, u mom hotelu...
Procurjela istraga napada na al-Majalah.
Uključivala je listu poginulih.
U Iraku, imali su špil karata,
listu od 55 imena.
Ali karte nisu bile dovoljne.
Bile su potrebne nove liste.
Duže liste.
Na kraju svake liste,
još jedno i još jedno,
beskonačna lista imena.
U al-Majalahu, lista je brojala 46,
14 je bilo ženskih imena.
21 je bilo dijete.
Koga su pokušavali da ubiju?
Sedmicu nakon al-Majalaha, Bio je još jedan udar.
Samo je ovaj put Vlada Jemena
izašla u javnost s identifikovanim metama,
iako ni jedan od njih nije bio ubijen.
Po prvi put sam imao listu imena za odstrijel,
ljudi koji su još uvijek bili živi.
Dva od njih su bile vođe poznate javnosti:
Shihiri i Waheshi.
Ali od zadnjeg sam se imena najezio:
Anwar al-Awlaki.
Poznavao sam to ime,
ali nisam mogao vjerovati da ga vidim tu
na toj listi.
Awlaki je bio američki državljanin.
Božićni pokušaj napada bombom
je držao sve u pripravnosti noćas.
Istražioci su povezivali tačkice
i ključni fokus istrage
je bio islamski kler.
Taj čovjek je bio Anwar al-Awlaki,
Amerikanac u progonstvu koji je bio...
Upravo dok sam istraživao rat koji se širio Jemenom,
činilo se da se Awlakijevo ime svugdje pojavljuje.
Rat protiv terora je iznenada dobio novo lice.
Radikalni vjerski službenik Anwar al-Awlaki
bio mogao biti smrtonosna prijetnja
kao i Osama bin Laden lično.
Awlaki, Holder kaže,
je jasna i prisutna opasnost.
On je izuzetno opasan čovjek.
Šta bi U.S. radije
u vezi s al-Awlakijem:
Da je mrtav, zarobljen ili osuđen?
Pa, zasigurno bismo ga neutralisali,
i uradićemo bilo šta da to postignemo.
Amerikanac je na listi za odstrijel.
Imao sam osjećaj da smo zakoračili s litice.
Awlaki je bio osuđen na smrt
bez da je čak bio optužen za neki zločin.
Awlakijev otac je podnio tužbu
uz pomoć Centra za Ustavna Prava
i ACLU /Američko Udruženje za Građanska Prava/.
Zahtijevao je da vlada pruži
bilo kakve dokaze protiv njegovog sina.
Ali je vlada odbila.
Oni su naredili ubistvo
građanina U.S.,
rekavši da su dokazi previše opasni
za objavljivanje javnosti.
Kakvu vrstu zaštite ovaj Amerikanac ima
od tog da ga ubije njegova vlastita vlada?
Da, skoro da zvuči pomalo smiješno,
na neki ironičan način, kad to kažete.
Znate, imate pravo da ne budete ubijeni.
U Kongresu je predložen zakon
da se zabrane van-sudska ubistva Amerikanaca,
ali je samo šest kongresmena potpisalo.
A ljudi koji su trebali znati šta se događa,
članovi obavještajnih komisija,
nisu mi ništa mogli reći.
Kad se dogodi smrtonosna operacija
i osoba visoke vrijednosti je ubijena,
Predsjednik je, naravno, obaviješten da smo ubili...
- On ne može... - A?
SENATOR RON WYDEN OBAVJEŠTAJNI KOMITET SENATA
Da li je bilo ikakve zakonske provjere
mogućih smrtonosnih operacija
protiv američkih državljana?
- Ne koliko mi znamo. - Je li ovo povjerljivo?
Važno je da američki narod zna
kad Predsjednik može ubiti američkog državljanina
a kad ne može.
I, skoro kao da postoje dva zakona u Americi,
i Amerikanci
bi bili jako iznenađeni
kad bi mogli vidjeti razliku
između onog što oni vjeruju da kaže zakon
i kako se stvarno tumači u tajnosti.
Nije vam dozvoljeno
da otkrijete tu razliku javno.
Tako je.
Nisam bio iznenađen da je Washington
ignorisao ubijanja u Gardezu.
Ali ovo je bio američki državljanin.
Zemlja je sad išla na jednog od svojih.
Čak i John Walker Lindh,
koji je ratovao s Talibanima.
je imao suđenje.
Šta je Awlaki uradio?
I zašto su U.S. htjele preći tu opasnu liniju
da ga se ubije?
Pročitao sam sve što sam mogao o Awlakiju.
Bilo je očigledno da je bio jako popularan propovijednik
s velikim brojem sljedbenika
među mladim Muslimanima, koji govore engleski,
širom svijeta.
Na svom blogu, otvoreno je podržao
neke od napada na U.S.
Ali to, samo za sebe, nije bilo krivično djelo.
Razgovarao sam s bivšim CIA i vojnim službenicima.
PHIL GIRALDI CIA OPERATIVAC
Tvrdili su da su Awlakijevi govori
inspirisali domaće teroriste.
EMILE NAKHLEH CIA POLITIČKI ODJEL ZA ISLAM
Bilo je puno priče
PUK. PATRICK LANG VOJNI OBAVJEŠTAJAC i od Awlakija i od U.S. Vlade
ali bez konkretnog dokaza
POTPUK. ANTHONY SHAFFER CIA - ODABIR CILJEVA
da je bio ključna figura u bilo kojem napadu.
Sjećam se da sam ga vidio na TV skoro prije deceniju,
upravo nakon 11.09.
ANWAR AL AWLAKI CRKVA FALLS, VA - 2001
I bilo je teško izjednačiti
imidž novog bin Ladena
s Awlakijevim ranijim propovijedima osude terorizma.
Činjenica da su U.S. dovele
do smrti i ubistava civila u Iraku
ne opravdava ubistvo niti jednog civila U.S.
u New Yorku ili Washingtonu.
Neko vrijeme, Awlaki je izgledao kao imam kojem idu
novinari koji pokušavaju da razumiju
iskustva američkih muslimana
kao posljedica napada.
Čak je bio oslikan od strane Washington Posta
za uzor za Ramazan.
Nakon 11. septembra...
osjećanja američkih muslimana
bili su slična svim drugim u Americi:
Saosjećanje
sa porodicama žrtava
i osjećaj...
da, ko kod da je to učinio treba da odgovara pred zakonom.
Deceniju nakon toga, snimljen je video,
Awlaki je postao Državni Neprijatelj Broj Jedan,
s njegovim imenom na samom vrhu liste za odstrijel.
Izgledalo je da se rat protiv terora okreće protiv sebe.
Sad sam istraživao
planirano smaknuće građanina U.S.
- tačka preokreta.
SANA'A, YEMEN
Po prvi put,
na listi za odstrijel sam imao ime nekog
ko još bio nije ubijen.
Anwar al-Awlaki je sad bio tražen
i skrivao se negdje u planinama Jemena.
Znao sam da neću moći
razgovarati s Awlakijem direktno...
Ali kroz seriju posrednika,
uspio sam dogovoriti sastanak s njegovim ocem.
Očekivao sam da će nerado govoriti o svom sinu,
ali se činio sretan sjećajući se
ranijeg vremena.
Anwar je bio pravi američki dečko.
Ovo je u Disneylandu, znate,
1984., mislim.
Ovo je u San Diegu kad je već bio imam,
s velikom bradom, znate.
U to je doba tražio od muslimana da učestvuju
u demokratskim procesima u Americi.
U stvari, za vrijeme predsjedničke kampanje George Busha,
smatrao je da će konzervativni republikanci
biti bolji od liberalnih demokrata,
i ohrabrivao je muslimane
da odaberu George Busha.
Zar nije, jednom prilikom,
bio na svečanom ručku u Pentagonu?
Jeste.
Vidite, sviđala mu se Amerika,
i htio je da ostane i stvarno... živi u Americi,
ali su stvari ispale drugačije.
Možete li mi objasniti zašto vam se sin skriva?
Nakon al-Majalah incidenta,
dok je Anwar pratio sve vijesti,
dronovi su krenuli da lete iznad Shabwaha.
Tako da je, znate, Anwar bio zaista zabrinut.
Mi smo primili njegovu porodicu,
a on je otišao u planine.
Ja, u ovo svoje životno doba,
nikad, zaista, ne mogu zamijeniti
znate, ulogu mog sina
i ono što je on radio za porodicu.
Dok sam čitao istoriju vašeg sina,
iz njegovog pisanja,
čini mi se da je došlo do transformacije
koja mu se politički dogodila
između 11.09. i invazije Iraka.
Nešto je krenulo da se mijenja u njegovom tonu.
Da.
Anwar je postao popularan prije 11. septembra,
jer su njegove propovijedi i snimci,
znate, bili jako popularni
na cijelom engleskom govornom području u svijetu
I onda je došlo do invazije 2003.,
i oni su okupirali Irak i uništili su Irak,
i Anwar je stvarno počeo
da u svojim govorima ukazuje
na to šta su Amerikanci radili
protiv muslimana, širom svijeta.
Nema sumnje da je vaš sin pozdravio
neke od napada protiv U.S.
i za mnoge Amerikance je bilo dovoljno reći
"Anwar al-Awlaki je terorist."
Ali isto tako, ja hoću da mi častan američki pravnik
kaže da je u redu
da američka vlada
ubije američkog državljanina
na bazi toga što je on rekao nešto
protiv Amerike ili američkih vojnika.
Mislim, ja... ne razumijem.
Ne razumijem Američki Ustav 100%,
al ne vjerujem da bi američki zakon
dozvolio ubistvo američkog građanina
zato što je rekao nešto protiv Sjedinjenih Država.
Anwarov otac možda traži pravdu
po američkom zakonu,
ali američki dronovi su već letjeli iznad glava.
Činjenica da su pokušavali da ubiju američkog građanina
je bila dovoljno šokantna.
Ali bio je još jedan razlog što me je Awlakijeva priča progonila.
Borimo se protiv zla,
a, Amerika u cjelini
se pretvorila u naciju zla.
Kako vam vaša savijest dozvoljava da...
Činilo se da je Awlaki prihvatio upravo onaj identitet
kojem se nekad suprotstavljao:
Vojna jakna, crna zastava,
nesumnjivi poziv na oružani jihad.
Ja posebno pozivam mlade
da se, ili bore na zapadu,
ili pridruže braći na prvoj liniji jihada.
Tipični američki dečko je nestao
i s njim i umjereni imam.
Ali zašto?
Awlaki je bio duboko pogođen Ratom protiv terora
i u inostranstvu i kod kuće.
Dan nakon 11. septembra,
jedna žena je posrćući ušla u njegovu džamiju u Virdžiniji
nakon što je pretučena baseball palicom.
Više od 1200 muslimana je privedeno
širom zemlje.
Imali ste muslimane zaključane u zatvoru
i ostavljene da trunu tamo.
Nema optužnica podignutih protiv njih.
Šta ste učinili za njih?
Awlaki se uskoro povukao iz džamije
i napustio zemlju.
A slijedili su ratovi u Afganistanu i Iraku.
I, ovo je nova vrsta...
nova vrsta zla.
I ovaj, ovaj, ovaj, ovaj krstaški rat...
će potrajati neko vrijeme.
Awlaki je počeo posmatrati nadolazeće ratove
kao globalni napad na Islam,
i narastajući bijes se odrazio u njegovim se propovijedima.
Mi posmatramo muslimanski narod kako pada jedan za drugim,
i mi to posmatramo, zavaljeni,
ne čineći ništa.
Nakon 11.09.,
Awlaki je stavljen pod prismotru,
zadržavan na aerodromima,
i iznova ispitivan od strane FBI.
Kad se vratio u Jemen,
lokalne vlasti su ga uhapsile, po naređenju iz Washingtona.
Bio je zatvoren godinu i po,
bez optužnice,
i proveo je 17 mjeseci u samici.
Kad je napokon oslobođen,
Awlaki je bio drugi čovjek.
I nakon što je JSOC pokušao da ga ubije,
njegova je transformacija bila kompletna.
Konačno sam došao do zaključka
da je jihad protiv Amerike moja obaveza...
Ovo nije rat koji biramo.
Baš kao što obavezuje i svakog drugog sposobnog muslimana.
Ovo je neophodan rat.
Činili su kao slike u ogledalu, jedan drugog,
čudno iskrivljene,
američki ratovi
i Awlakijeve riječi.
Ovo neće ići brzo...
Rat protiv Islama i muslimana...
Niti lagan.
Kao predskazanje koje samo sebe izazove,
SAD su pomogle u stvaranju baš tog čovjeka
kojeg sad nastoje ubiti.
Amerika je bila moj dom.
Oni koji su napali Ameriku 11.09.
su planirali da to ponove.
Awlakijevo putovanje,
od glasa umjerenosti do onog osvete,
se usijeklo u bit šire priče
koju sam istraživao.
Bilo ko...
Bilo ko ko pripada al-Qaedai...
Isti sam obrazac viđao ponovo.
Amerika je nastojala prokrčiti put do pobjede.
Sad postoji nova lista ciljeva...
Ali "rat protiv terora" je stvarao nove neprijatelje
gdje god se širio.
Kako je ovo naraslo?
Kako se takav rat ikad završi?
Dobro veče!
Večeras, mogu obavijestiti američki narod
i svijet
da su SAD izvele operaciju
u kojoj je ubijen Osama bin Laden,
vođa al-Qaedae.
Da ponovimo, za one koji su se tek pridružili,
Osama bin Laden je mrtav,
i potvrda koju dobivamo
ukazuje na akciju specijalnih snaga.
I mislim da organizacija
o kojoj ćemo čuti više narednih dana
je JSOC, Združena Komanda Specijalnih Operacija.
Toliko o tajnosti.
Toliko o prikrivenom djelovanju.
Snage kojima sam pokušavao skinuti masku od Gardeza,
su iznenada bile nacionalni heroji.
Operacija je nazvana Neptunovo Koplje.
Uhvatiti ili ubiti bin Ladena.
Izgledalo je kao da se svijet prevrnuo.
JSOC, dugo zaogrnut tajnom,
je postajao uobičajeno ime.
Ali šta je to stvarno značilo?
Bijela Kuća je objavila foto
iz noći napada,
vjerovatno kao sliku transparentnosti.
Svi su bili u prostoriji:
Državni Sekretar,
Ministar Odbrane,
Potpredsjednik,
Predsjedavajući Združenog Štaba,
Predsjednik lično.
Ali, taj raspored sjedenja
me je zanimao.
Čovjek na čelu stola
nije bio glavnokomandujući.
Bio je to McRavenov asistent u JSOC-u,
General Webb.
McRaven lično je rukovodio operacijom u Afganistanu.
Nisam jadikovao zbog bin Ladenove smrti,
ali nisam ni slavio.
Nakon deset godina, shvatao sam da ljudi hoće da se to završi.
Ali nisam osjećao kao da je to Dan Pobjede.
Nisam osjećao pobjedu, uopšte.
Vođa al-Qaeda je mrtav,
ali je novi preuzeo njegovo mjesto.
Vaša će misija biti da mu osigurate isti kraj.
Čuti da se JSOC pominje na TV
me je dovoljno uzdrmalo,
ali kad sam vidio admirala pred kamerama,
osjećao sam se kao da sam prošao kroz lupu.
Duboko sam počašćen da me je Predsjednik nominovao
da služim kao sljedeći SOCOM komandir.
I, ako se potvrdi...
William McRavenu se sad nazdravljalo u Washingtonu.
Admirale McRaven,
vodeći misiju u kojoj je ubijen Osama bin Laden,
vi i vaši ljudi ste zauzeli stalno mjesto
u američkoj vojnoj istoriji.
Kao i sve moje kolege,
pozdravljam vas i vaše kolege
i izvanredne operacije SEAL-a.
Hvala vam na službi! Hvala, gospodine!
Kad su se čestitanja stišala,
senatori su se okrenuli pravom razlogu audijencije.
Da li ste spremni i sposobni da proširite operacije
u kratkom roku, bilo gdje u svijetu?
Kako vidimo u Iraku, Afganistanu,
i, iskreno, širom planete,
kad pogledamo žarišta u Jemenu,
gdje imate al-Qaedau, na arabijskom poluostrvu
ili Somaliji gdje imate istočno-afričku al-Qaedau
i al-Shabaab,
to su, zaista, razlozi za brigu...
Ljudi na ulici su se možda nadali
da je "rat protiv terora" konačno završen.
Ali u Washingtonu,
u koridorima moći,
novo je poglavlje upravo počelo.
Sad se radi o dinamici. Nemilosrdno uklanjanje.
Ako nije to - ne vrijedi.
MALCOLM NANCE MORNARIČKI OBAVJEŠTAJAC
Nedugo nakon bin Laden napada,
Sreo sam Malcolm Nancea,
legendu u svijetu tajnih operacija,
koji je trenirao brojne Navy SEAL
i druge JSOC operativce.
Čvrsto vjerujem u ciljana ubistva.
Ako su oni prejaki za vaše mogućnosti
poništavanja njihovih kapaciteta na bojnom polju,
onda ćete morati ubaciti raketnu paljbu.
Ako su...ako su oni opasni
na strateškoj skali,
kao Anwar al-Awlaki iz Jemena,
on, definitivno, dobiva projektil u budućnosti.
Ne više ogrnute tajnom,
specijalne snage su, čini se, uživale
u svom trenutku na suncu.
Znate, ušli smo, napali dronovima,
ili raketnom paljbom,
i raznijeli auto
poznatog tipa, za kojeg smo znali da će biti u autu.
Uletjeli smo unutra, zgrabili tijelo,
ovjerili ga i nestali odatle.
To je način kako to trebamo raditi.
Prvi put kad smo se sreli,
iznenada me je nazvao.
Ovaj put, ja sam zvao.
JSOC možda više nije bio tajna,
ali to nije značilo da znamo istinu.
A u teoriji, Kongres je trebalo da ima uvid
u ove operacije.
Oni neće da stupe u mrak i vide šta se događa, iza zavjese.
Komanda Združenih Specijalnih Snaga je postala paravojna ruka administracije.
I milijarde i milijarde dolara su se presipale u JSOC.
U osnovi, stvorili smo pakleni malj.
I za ostatak naše generacije,
za preostali dio mog života
ova će snaga uporno tražiti ekser.
Bin Ladenova smrt je "Ratu protiv terora" dala novi život.
Nakon 11.09. bio je sedam ljudi na listi za odstrijel.
U Iraku, 55 u špilu karata.
Do Afganistana, bile su hiljade.
Ali sad se lista mijenjala.
Napadi na označene,
TADS,
napadi u masi,
lista ciljeva više nije bila potrebna
da bi se opravdali napadi kao al-Majalah.
Svi iznad 15 godina,
svi mlađi od 70,
sad su bili legitimni ciljevi u odabranim zonama.
Kao zamajac,
globalni "Rat protiv terora" se otimao kontroli.
Kad sam započeo ovu priču,
SAD su bile u ratu u Iraku i Afganistanu.
Bombardovanje u al-Majalahu me je dovelo u Jemen.
Ali lista zemalja
u kojima su specijalne snage SAD vršile operacije, je narasla
baš kao i lista za ubijanje.
Alžir, Indonezija,
Tajland, Panama, Jordan...
sad je cijeli svijet bio bojno polje.
Bilo je teško znati gdje krenuti dalje.
U Pakistanu, SAD su pokretale sedmične napade dronovima.
U Maliju, su lovili al-Qaedau.
U Latin Americi, ciljali su narko kartele.
Odlučio sam da idem u Somaliju,
gdje je prošireni
"ubiti ili zarobiti" program
bio u toku.
Baš kako je McRaven posvjedočio,
rat je kuljao u Istočnoj Africi.
Napadi dronovima su rasli.
U Kampali i Mogadishuu je bilo napada bombaša samoubica.
I JSOC je bio na terenu,
kupio tijela i prebacivao ih nazad na brodove
u Arapskom moru.
ADEN ADDE AERODROM MOGADISHU, SOMALIA
Skoro odmah po dolasku,
osjetio sam da stvari neće ići dobro.
Mogadishu se suočavao s najgorim borbama u nekoliko godina,
i niko od stranih novinara nije ostao u gradu.
Moj lokalni kontakt, Bashir Osman,
je bio zabrinut za moju sigurnost.
OK?
U redu je.
Dobro.
Bio je to čudan osjećaj,
putovati s desetak naoružanih ljudi
u mamac-vozilu.
Još uvijek sam imao svoje reporterske bilješke,
ali šta sam mogao naučiti u ovakvim uslovima?
Prije nego sam stigao u Somaliju, pročitao sam izvještaje
da su SAD predale listu za odstrijel
lokalnim gospodarima rata.
Među najmoćnijim u Mogadishu-u
bio je Yusuf Mohamed Siad,
svima poznat kao Indha Adde,
"Bijele Oči."
GENERAL INDHA ADDE SOMALIJSKA VOJSKA, SARADNIK SAD
Ranije u životu, Indha Adde je bio američki neprijatelj,
nudeći zaštitu ljudima s američke liste za ubijanje.
Ali je gospodar rata od otad promijenio stranu.
Sad je bio na platnoj listi SAD
i preuzeo titulu generala.
I on kaže da se najžešće borbe
u kojima učestvuju, odvijaju upravo ovdje.
OK.
Ljudi su pucali preko krovova,
ali za mene nije imalo smisla to što smo ovdje radili...
Ili to što su Amerikanci radili ovdje u Somaliji,
naoružavajući ovog preobraćenog generala-gospodara rata
za ono što je izgledalo kao bezuman rat.
Moramo krenuti.
Znači tu ste sahranili borce Shabaab-a?
Da, dvojicu.
Ako uvatimo strane borce žive, sahranimo ih.
Ubijemo ih kad ih zarobimo.
Ako zarobite stranca živog,
smaknete ga na bojnom polju?
Da.
Tako da drugi stranci ne očekuju milost.
Kako su Amerikanci pronašli ljude poput Indha Adde-a?
I s kakvom svrhom?
Nakon decenije prikrivenog rata,
Somalija je bila u ruševinama.
Polovinom zemlje je upravljala
lokalna al-Qaeda,
drugom polovinom ljudi kao general,
tumarajući ulicama s beskrajnom listom za odstrijel
i skupinom muškaraca.
Svaki put kad bismo se stali,
ljudi su nas nervozno posmatrali,
i rečeno mi je da ih je baš moje prisustvo
dovodilo u opasnost.
Bashir bi insistirao da idemo trenutak nakon dolaska.
OK, idemo!
Htio sam da pogledam ispod površine rata
da shvatim šta je značio običnim Somalijcima.
Ali slali su me od jednog do drugog gospodara rata
i uskoro sam shvatio da će jedini ljudi
koje ću moći vidjeti bili ljudi s oružjem.
MOHAMMED QANYARE KOMANDANT, SARADNIK SAD
Godinama je, Mohamed Qanyare
bio čovjek Washingtona u Mogadishu-u.
Njegove su metode bile ekstremne,
ali je Washington njegove usluge
smatrao vitalnim za svoju kampanju ubijanja.
Ko su bili ljudi
koje su Amerikanci htjeli da pronađete?
Ne želim da pričam...
- Ne želite o tome govoriti? - Ne.
Jesu li ponudili fond za neku od operacija?
Ni na to nemam komentar.
Ne želite to komentarisati.
Ali vi ste gađali ljude za Amerikance.
Da, uhapsimo, ispitamo i pustimo ako ništa ne nađemo.
To je naš posao.
I kad bi u tim američkim operacijama
poginuli nevini ljudi, kakva je posljedica?
Amerika poznaje rat. Oni su gospodari rata.
Oni znaju bolje od mene.
I kad oni finansiraju rat, oni znaju kako to raditi.
Ne moraju se ni pojaviti da bi pokazali. Oni to dobro znaju.
Oni su učitelji. Veliki učitelji.
Nagazna mina je ekspodirala pod minibusom punim civila.
Troje ljudi je poginulo na licu mjesta
i ima mnogo povrijeđenih.
Sve su ih odveli u bolnicu Madina?
Više od deceniju,
JSOC i CIA su imali odriješene ruke u Somaliji.
Razmetali su se svim postupcima,
napadi dronovima, noćne racije, plaćenici.
Otkako je "Rat protiv terora" ušao u drugu fazu,
Somalija se činila kao laboratorija budućnosti,
a budućnost je izgledala sumorno.
GRANICA KENYA-SOMALIA
Bio sam spreman da napustim Somaliju
i odlučio sam da nazovem svog urednika.
Ali vijesti od kuće nisu bile ono što sam očekivao.
Anwar al-Awlaki je bio mrtav,
ubijen u napadu dronom,
po ovlaštenju Predsjednika lično.
Još jedno ime uklonjeno s liste.
Htio sam da idem kući,
da završim sve to.
Ali nisam mogao.
SANA'A, YEMEN
Dobio sam još jedan poziv,
i ovaj me je ostavio zapanjenim.
Dvije sedmice nakon al-Awlakijeve smrti,
SAD su pokrenule još jedan napad u Jemenu.
Još jedan Amerikanac je bio ubijen.
Samo, ovaj put je to bio maloljetni dečko.
Ubili su Anwar al-Awlakijevog 16 godišnjeg sina,
Abdulrahmana.
Vratio sam se u Sana'a-u,
mada nisam znao zašto.
Da predam još jednu priču?
Da istražim još jedan zločin?
Ili da se izvinem?
Abdulrahman je otišao, a da nam nije rekao.
Rekao je, u maloj poruci,
da ide da potraži oca.
Izašao je kroz kuhinjski prozor,
i otišao autobusom za Shabwah oblast.
I onda kad je njegov otac ubijen,
njegova pra-nena mu je rekla,
"Nema koristi da više ostaješ."
A on je rekao: "Da, vraćam se za dva dana."
Ujutro 15. oktobra,
primili smo telefonski poziv
i rekli su nam da je raznesen u komade
napadom drona.
Rekli su da su mu vidjeli samo kosu sa zadnje strane.
Znate, njegov bliži rođak,
je znao kava mu je kosa sa zadnje strane,
i prepoznao ju je, i znao je
da je Abdulrahman stvarno mrtav.
Ali nisu mu mogli prepoznati lice ili bilo šta drugo.
Uvijek sam ga zadirkivao
zbog njegove dugačke
kose, znate, da bi je trebao odrezati,
jer sam mislio da to treba uraditi.
Dron nije samo ubio dječaka,
učinio je da nestane.
Zamolio sam da vidim fotografije Abdulrahmana
i iznenada shvatio zašto sam tu.
To nije bilo da se istraže detalji još jedne smrti.
Htio sam da ga vidim kad je još bio živ.
Abdulrahmanova pra-nena je bila u žalosti,
ali je sjela sa mnom na trenutak da porazgovaramo.
Šta je Abdulrahman učinio?
Ko je naredio Abdulrahmanovo ubistvo?
Sjedio je i večerao s prijateljima?
Kako to da je ubijen?
Šta je učinio?
Znate, Abdulrahman je bio...
On je bio jako, jako nježan dječak,
i nikad nikog nije povrijedio.
Pokušao sam da nađem smisao Abdulrahmanove smrti.
Ona njegovog oca bi se barem mogla objasniti.
Ali dječak sa Facebook stranicom
i grupa njegovih maloljetnih prijatelja,
zašto bi njegovo ime bilo stavljeno na listu?
Šta je,uopšte, mogao uraditi?
Amerikanci kažu
Abdulrahman je bio kolateralna šteta,
ali nisu ponudili nikakvo objašnjenje za napad.
I, za razliku od Gardeza, nisu se izvinili.
Činilo se kao nemoguća slučajnost.
Ubili su oca,
a zatim i sina.
Ali, možda je bilo tako jednostavno.
Kao priča iz grčke mitologije,
Abdulrahman nije ubijen zbog nečeg što je uradio,
nego zbog tog ko bi mogao postati jednog dana...
Uvrnuta logika,
logika bez zaključka.
Nasser je izgubio svog prvorođenog sina
i svog prvorođenog unuka.
Ali šta smo mi izgubili kad je dron napao
Abdulrahmana i njegove maloljetne prijatelje?
Kad sam prvi put posjetio Gardez,
nisam imao pojma gdje će me priča odvesti.
Jednostavno nisam znao koliko se svijet promijenio...
Ili koliko će to putovanje promijeniti mene.
Ali sad shvatam da priča nema kraj.
Nekako, pred našim očima,
neobjavljeni ratovi se pokreću
u zemljama širom planete,
stranci, kao i građani, se ubijaju
predsjedničkom naredbom...
"Rat protiv terora" se izmijenio
u samopredviđeno proročanstvo.
Kako se rat kao ovaj ikad završi?
I šta se događa s nama
kad napokon vidimo šta je skriveno na vidiku?
END
Preuzeto sa www.titlovi.com