Fredag den 30. november 1962
Opvågningen begynder med at sige "er" og "nu".
De seneste otte måneder har det gjort ondt at vågne.
Den langsomme erkendelse af, at jeg stadig er her.
Jeg har aldrig været begejstret for at vågne.
Jeg sprang aldrig ud af sengen med et smil som Jim.
Jeg havde lyst til at klappe ham en. Han var så glad.
Jeg påpegede, at kun en tåbe møder dagen med et smil.
At kun tåber kunne se bort fra det faktum, -
- at nuet ikke bare er nu. Det er en kold påmindelse.
En dag senere end i går. Et år senere end sidste år.
Og før eller siden er det sket.
Han lo bare og gav mig et kys på kinden.
Det tager tid om morgenen at blive George.
Det tager tid at vænne sig til, hvordan George bør opføre sig.
Nårjeg har klædt ham på -
- og lagt sidste hånd på den velpolerede George...
...så ved jeg, hvilken rolle jeg skal spille.
Nårjeg kigger mig i spejlet, serjeg ikke et ansigt, -
- men et plaget blik.
Nu skal dagen sgu bare overstås.
Måske en smule melodramatisk.
På den anden side -
- er mit hjerte blevet knust.
Jeg føler, at jeg synker til bunds.
Jeg drukner. Kan ikke få vejret.
- Skal du ikke sige noget? - Er du tosset? Det er fremragende.
Hvad laver du? Lad være.
Du er vist ikke klar til at bo i et glashus.
Gardiner, du gamle.
Du plejer også at sige, at vi er usynlige.
Det var ikke det, jeg mente.
For første gang i mit liv kan jeg ikke se ind i min fremtid.
Dagene passerer i en tåge.
Men i dag skal det være anderledes.
Det var på tide. Det har styrtet ned hele dagen.
Jeg har siddet her og ventet på dit opkald.
Jeg må have fået forkert nummer. Jeg skulle tale med George Falconer.
Undskyld, De har skam ringet rigtigt. Hvad kan jeg hjælpe med?
- Det er Harold Ackerley, Jims fætter. - Åh ja. Goddag, mr. Ackerley.
Jeg har desværre en trist meddelelse.
- Der er sket en bilulykke. - En ulykke?
Det har sneet for nylig, og vejene er spejlglatte.
På vej ind til byen mistede Jim herredømmet over bilen.
Det skete øjeblikkeligt.
Det var i går, men hans forældre ville ikke ringe til Dem.
Javel.
De ved faktisk ikke, at jeg ringer, men jeg syntes, De skulle have besked.
Tak.
Det må være noget af et chok. Det var det også for os.
Ja, det tør siges.
- Er der arrangeret gudstjeneste? - I overmorgen.
Så må jeg hellere få bestilt plads på et fly.
Den er forbeholdt familien.
Familien. Naturligvis.
Nå, men tak, fordi De ringede.
- Mr. Ackerley? - Ja?
- Hvad skete der med hundene? - Hundene?
Han havde en hund hos sig, men den omkom. Var der flere?
- Ja, der var en lille hunhund. - Det ved jeg desværre ikke noget om.
De har ikke nævnt andre hunde.
- Tak for opkaldet, mr. Ackerley. - Farvel, mr. Falconer.
- Goddag, Charley. - Hvordan vidste du, at det var mig?
Du er den eneste, der ringer før klokken 8.
Det er vel ikke for tidligt? Du lyder gnaven.
Jeg har bare hovedpine.
Jeg ville faktisk ringe. Er det for sent at takke ja til i aften?
Nej, jeg har ikke set dig hele ugen. Jeg savner min dosis af dig.
Ja, jeg ved det godt. Så ses vi. Jeg vil på arbejde nu.
- Jeg ringer senere. - Det er fint. Vi snakkes ved.
- Farvel, min pige. - Farvel, du gamle.
Godmorgen, mr. George.
- De ser ikke helt rask ud. - Nej, jeg har sovet dårligt.
Du glemte at tage brødet ud af fryseren.
- Så holder det sig frisk. - Det var lige lovligt frisk.
Jeg har lagt nogle papirer på skrivebordet, som du ikke skal flytte.
- Og min kuglepen er lækket i sengen. - Helt i orden.
- Alva? - Ja?
Tak. Du er skøn.
...har som lovet holdt opsyn -
- med Sovjets oprustning på Cuba.
De sidste par uger har vi fået vished om...
INSTITUT FOR ENGELSK
Professor Falconer? En studerende bad om Deres adresse i morges.
- Gav De den til ham? - Ja. Jeg håber, at det er i orden.
Jeg burde ikke have gjort det, men han virkede så flink.
Før jeg vidste af det...
Den frisure klæder Dem virkelig.
De er altid så køn.
Rigtig frejdig. Og De har et yndigt smil.
- Arpege. - Hvabehar?
Virkelig smuk.
...at der er opstillet flere raketter...
- Godmorgen, Don. - Godmorgen, George.
- Godmorgen, Grant.
Du ser skrækkelig ud. Hvad har du lavet?
Se dig omkring, Grant.
De fleste studerende stræber efter at få arbejde i en større virksomhed.
Børnene skal være coladrikkende fjernsynsnarkomaner, -
- der så snart de kan tale, synger tv-jingler og smadrer ting.
- Du skræmmer mig i dag, George. - De må da også gå dig på.
De glor bevidstløst på mig, som om jeg talte et fremmed sprog.
- Hvad så, hvis vi bliver udslettet? - Det er altså ingen spøg.
Atomkrig er en reel trussel. Hvordan kan du være ligeglad?
- Er du alvorlig nu? - Ja, det er jeg da.
Har du læst den artikel, jeg gav dig om beskyttelsesrum?
Vores er næsten færdigt. Vi brugte tre forskellige entreprenører.
- Udefra kan man ikke se, hvad det er. - Javel.
Hvis folk hører, at vi har et sikkert rum, bliver vi overrendt.
Der er ikke plads til følelser, når russerne affyrer et missil.
Jeg har ikke lyst til at leve i en verden uden følelser, Grant.
"Efter mangen en sommer dør svanen."
Jeg går ud fra, at I har læst Huxleys roman, som I fik for.
Hvad er forbindelsen mellem titlen og historien?
- Ja, mr. Mong? - Der er ingen forbindelse.
Den handler om en rig fyr, der føler sig for gammel til en pige.
Russ.
Ja, mr. Hirsch.
På side 79 siger mr. Propter, -
- at det dummeste vers i Bibelen er: "De hadede mig uden grund."
Havde nazisterne så ret til at hade jøderne? Er Huxley antisemit?
Nej.
Nej, mr. Huxley er ikke antisemit.
Nazisterne havde ikke ret til at hade jøderne, -
- men deres had var ikke uden grund.
Grunden var bare ikke reel. Den var indbildt.
Grunden var frygt.
Lad os gemme jøderne et øjeblik.
Lad os tænke på en anden minoritet.
En som går ubemærket hen, når det er nødvendigt.
Der er masser af minoriteter. Lyshårede. Folk med fregner.
Men en minoritet bliver først betragtet som en sådan, -
- hvis den udgør en form for trussel for majoriteten.
En reel trussel eller en indbildt. Og deri finder vi frygten.
Hvis minoriteten på en eller anden måde er usynlig...
...er frygten så meget desto større.
Frygten er grunden til, at minoriteten bliver forfulgt.
Så der er altid en grund. Frygt.
Minoriteter er bare mennesker. Folk som os.
Jeg har vist tabt jer.
Nu skal I høre. Vi lægger mr. Huxley væk for i dag.
Og så taler vi i stedet om frygt. Den er vores egentlige fjende.
Frygten er ved at overtage vores verden.
Frygt bliver brugt til at manipulere os med.
Det er sådan, politikerne får solgt deres politik.
Det er sådan, Madison Avenue sælger os ting, vi ikke har brug for.
Frygten for at blive angrebet.
Frygten for, at kommunisterne lurer bag hvert hjørne.
Frygten for, at et caribisk land udgør en trussel for os.
Frygten for de sortes kultur. Frygten for Elvis Presleys hofter!
Lige dén trussel er nok reel.
Frygten for, at dårlig ånde ødelægger vores venskaber.
Frygten for at blive gammel og ensom.
Frygten for, at vi er overflødige. At folk er ligeglade med os.
God weekend.
Må jeg tale med Dem et øjeblik?
Hvorfor taler De ikke altid sådan til os?
- Det gik jo ikke for godt. - Jeg er træt af al den frygt.
Men hvis man taler om det, lyder man som et fjols.
- Kan De ikke tale med Lois? - Hun er vist ikke bange for noget.
Alle er bange for noget, Kenny.
- Hvad er De bange for? - Biler.
- Hvordan kan De så bo i Los Angeles? - Det kan jeg måske heller ikke.
Nogle gange gør frygten mig helt handlingslammet.
Jeg får et panikanfald og føler, at jeg er ved at eksplodere.
Må jeg stille et personligt spørgsmål?
- Bliver De nogensinde høj? - Hvor gammel tror De, jeg er?
Nå, men har De nogensinde taget stoffer?
- Selvfølgelig, Kenny. - Hvilke for eksempel?
Det er ikke passende at diskutere på universitetet, mr. Potter.
Nogle gange kan jeg ikke klare dagen uden.
- Har De prøvet meskalin? - Det er ikke min favorit.
Jeg barberede engang et af mine øjenbryn af på meskalin.
Jeg kiggede i spejlet. Det er dumt, når man er høj på meskalin.
Jeg troede, øjenbrynet ville overtage mit ansigt, så jeg fjernede det.
Jeg måtte gå med plaster over øjet i seks uger. Meget pinligt.
Har De ikke prøvet det siden?
Hører De ikke efter? Jeg barberede øjenbrynet af.
Jeg søgte en oplevelse, ikke en teaterkarriere.
Nå men...
Hvis De har lyst til at blive høj, har jeg som regel nogle stoffer.
De må være fuldkommen skør.
Undskyld. De føler Dem næppe tilpas, når vi taler om det her.
- Hvad får Dem til at tro det? - Lois mener, at De er reserveret.
Som nu her i formiddags. De lod os vrøvle løs om Huxley.
Jeg kan nu ikke huske, at De bød ind.
Jeg sad jo og så på Dem.
De lod os fable løs, og bagefter satte De os på plads.
De fortæller os aldrig alt, hvad De ved om et emne.
Det er måske rigtigt. Til en vis grad.
Det er ikke, fordi jeg vil være reserveret.
Men visse ting kan man ikke diskutere åbent i skolen.
Det kunne misforstås.
Jeg forsøgte i dag, men det fungerede ikke.
- Hvad ville De købe? - Ingenting.
Jeg var på vej over til dekanen.
Gik De herover for at holde mig med selskab?
- Hvorfor ikke? - Det fortjener vist en påskønnelse.
- De kan frit vælge. Jeg giver. - Tak.
- Jeg troede, De ville vælge den blå. - Hvorfor blå?
- Er blå ikke en åndelig farve? - Hvorfor tror De, at jeg er åndelig?
Og hvad med Dem? Rød?
- Hvad symboliserer rød? - Mange ting. Raseri. Begær.
Hold da op.
Nå, men vi ses vel.
- Hallo? - Hvad laver du, min pige?
Jeg prøver at blive færdig med en bog.
- Hvordan går det? - Fint.
Jeg er på vej hjem. Skal jeg tage noget med i aften?
Nej tak, søde. Jeg har vist det hele.
Du kan tage en flaske gin med til mig.
Tanqueray. Jeg elsker farven på flasken.
Du elsker indholdet. Hvornår skal jeg komme?
Hvad siger du til klokken syv?
- Perfekt. Vi ses. - Ja, vi ses. Farvel, Geo.
Farvel, min pige.
Bedårende.
- Ja, mr. Potter? - Skal De nogen steder?
- Det skal folk i biler ofte. - Nej, skal De på ferie?
Jeg bemærkede, at De havde ryddet op på kontoret.
Hvad vil De egentlig, Kenny?
Jeg tænkte på, at vi måske kunne tage en drink engang?
- Og hvorfor det? - Det ved jeg ikke.
Fordi De sikkert ville synes om det.
De ser ud, som om De kunne bruge en ven.
- Gør jeg? - Ja, det gør De.
Det er måske rigtigt nok.
Men det må blive en anden gang.
Tak for invitationen. Og tak for snakken tidligere.
Og sig nej til stoffer.
- Goddag, mr. Falconer. - Goddag.
- Vil De se Deres bankboks? - Ja tak.
Så følg med mig.
Værsgo.
Vil De skrive under her?
Tak.
LIVSFORSIKRING
Fortæl mig om din veninde Charlotte.
- Hvad vil du vide? - Det ved jeg ikke. I virker tætte.
Som om I engang har været sammen.
- Har du været i seng med hende? - Ja.
- Og? - Et par gange, da vi var yngre.
Jeg vil ikke sige, at det intet betød. Men det betød mest for Charley.
Det var længe siden i London.
Jeg elsker Charley. Vi er nære venner. Men det er alt.
Hvis du går i seng med kvinder, hvad laver du så med mig?
Jeg bliver forelsket i mænd. Jeg blev forelsket i dig.
- Alle har været i seng med kvinder. - Ikke jeg.
- Det må være din spøg? - Nej.
- Det har aldrig sagt mig noget. - Du er også så moderne.
Det var det, jeg lagde mærke til ved dig.
Du var så selvsikker.
Hvordan kan man være så sikker på alt i din alder?
- Synes du, at jeg er selvsikker? - I høj grad.
Så er jeg færdig, tak.
Ja, mr. Falconer? Var der ellers noget?
Jeg kan ikke finde min bankbog, og jeg har brug for kontanter.
Det er ikke min dag i dag. Lige et øjeblik.
Mor siger, at buskede øjenbryn er smagløse, men Deres er pæne.
Det er dine også.
Hvorfor ser De trist ud? Vil De hilse på Charlton Heston?
"Ben-Hur."
Han er vores skorpion.
Hver aften smider vi noget nyt i og ser ham slå det ihjel.
Far kalder det et colosseum.
Min bror Tom har lavet søjlerne. Han vil være filmarkitekt.
Han har ikke spist en edderkop endnu, fordi han stadig er mæt.
Far siger, at han vil kaste Dem ned i colosseummet.
Nå da. Hvorfor det?
Han siger, at De har løse håndled, men de ser da ud til at sidde fast.
Min bror Tom har vist også løse håndled.
Hans hænder flagrer altid rundt.
Han gav mig en hårkur. Med æg i. Skinner det?
Skat, hvorfor generer du mr. Falconer?
Hun generer skam ikke, Susan. Går det godt?
Ja, det er godt at se dig, George.
Vi får nogle gæster i aften. Du er meget velkommen.
- Tak, men jeg har desværre planer. - En anden god gang.
Lad os give mr. Falconer fred til sine bankforretninger. Farvel.
Farvel, Susan. Farvel, Jennifer.
Kan jeg hjælpe Dem?
Jeg vil gerne købe patroner til den her revolver.
Den er godt nok gammel. Vi har tilbud på håndvåben.
- Måske en lille sag til hustruen? - Nej tak. Bare patronerne.
- Værsgo. Ellers andet? - Nej tak.
Det bliver 2,29.
Undskyld. Den knurrede vel ikke? Den bliver lidt skør i bilen.
- Den er dejlig. Hvad hedder den? - India. Flyt dig lige.
Flyt dig, skat.
Jeg havde engang foxterriere. Man ser dem så sjældent.
De dufter som toast med smør. Den er stadig hvalp, ikke?
- Nå, De må have en god dag. - I lige måde. Farvel, India.
- Det må De undskylde. - Det er i orden.
Det var min skyld. Lad mig købe en ny pakke.
- Det behøver De ikke. - Jeg insisterer.
Tak. De må undskylde glasskårene.
- Værsgo. - Tak.
- Kunne De tænke Dem en? - Nej tak.
Jo, egentlig, hvorfor ikke? Tak.
- Carlos. - Hvabehar?
Carlos. De spurgte om mit navn. Er alt i orden?
Ja... Beklager.
De er noget helt særligt.
De har et fantastisk ansigt. Nyd det. Det er en gave.
- Deres spansk er perfekt. - Tak.
- Jeg burde have brugt det mere. - Tja... Det er ikke for sent.
Hvad laver De?
- Skal vi ingen steder? - Nej.
Men tak for tilbuddet.
Det er forureningen, der giver den farve.
Jeg har aldrig set himlen se sådan ud.
Nogle gange har de værste ting deres egen skønhed.
- Må jeg få en cigaret til? - Selvfølgelig.
Er De sikker på, at vi ikke skal køre en tur?
Ja.
- Hvor kommer De fra? - Madrid.
- Hvordan er De endt her? - Det er en lang historie.
Jeg mødte en fyr fra L.A. på arbejdet, -
- der inviterede mig herover og ville skaffe mig en agent.
Men jeg havde ikke tænkt på min spanske accent.
Jeg kan godt lide Deres accent. De har et flot sprog.
- Hvordan har De lært engelsk? - Min mors kæreste var amerikaner.
- Bor Deres mor i Madrid? - Ja. Hun er frisør.
Hun klippede mig, før jeg rejste. Kan De lide det?
Frisuren får mig til at ligne James Dean.
- De overgår James Dean. - Synes De? Tak.
Jeg er aldrig blevet samlet op af nogen, der ikke ville noget.
Det var vist Dem, der samlede mig op. Det er en ret alvorlig dag for mig.
Hold nu op. Hvad er det, der er så alvorligt?
Jeg prøver vel bare at komme over en gammel kærlighed.
Min mor siger, at elskere er som busser.
Hvis man bare venter, kommer der altid en til.
- Jeg må videre. - Jeg er sød fyr.
Jeg tror, at De har brug for nogen til at holde af Dem.
Tak. Jeg rejser væk.
Det er din tur til at skifte.
Nej, det er din. Du kan alligevel ikke lide, hvad jeg sætter på.
Du får fem dollars for at skifte. Jeg er for gammel til at rejse mig.
Du er kun gammel, når det passer dig. Hvad læser du?
FORVANDLINGEN
- Åh nej, ikke det deprimerende bras. - Det er til min klasse.
Og hvilket højpandet værk har du kastet dig over?
Tør det smil af.
Sikke et hundeliv. Misunder du den ikke bare?
Fordi den frit kan snuse andre i bagdelen?
Sødt... Nej.
Fordi den gør, hvad den vil. For eksempel i går.
Jeg stod i haven, da Susan kom over.
Hendes dumme unge Christopher løb også herover.
Og vores lille vovse løb hen til ham.
Den løftede benet og overtissede Christophers kondisko.
Jeg lod selvfølgelig, som om jeg var bestyrtet.
Det var perfekt udført. Du skulle have set det.
De unger har plaget den stakkels hund så tit.
Du kunne tage ved lære. De ligger ikke søvnløse om natten.
De ved, hvordan de skal få os til at lystre.
De er faktisk ret sofistikerede parasitter.
De enfoldige er altid de lykkeligste. Tag bare din mor.
De lever bare i nuet. Som nu her.
Der er ikke noget bedre end at hygge sig sammen med dig.
Hvis jeg døde lige nu, ville det være i orden.
Jeg synes nu ikke, det ville være i orden.
Så hvorfor holder du ikke mund og sætter en plade på?
Godt ord igen.
Jeg tænkte på at tage dem med til Denver, hvis det er i orden?
Min mor elsker dem. Måske fordi de er på hendes niveau.
Bliv bare siddende, du gamle.
BINDES I EN WINDSOR-KNUDE
Nej, jeg har ikke glemt ginnen. Vi ses om ti minutter.
Christopher. Ville du bryde dig om, hvis jeg slog dig ihjel?
Hvis du fortsætter sådan, finder du ud af det.
Så gå hjem og hold op med at skyde folk.
Hvor er jeg glad for at se dig.
Kom indenfor.
Det dufter vidunderligt. Jeg er også sulten. Hvor er Louisa?
Hun har fået fri. Jeg har selv lavet mad.
- Jeg prøver noget nyt. - Det er da nyt, at du laver mad.
Kom ikke for godt i gang. Jeg er i strålende humør i aften.
Jeg har allerede besluttet to nytårsforsætter.
Det første: Det er slut med snak om dumme eksmænd og ligeglade børn.
Og det andet nytårsforsæt?
Det andet forsæt: Mere rygning og mere druk.
Jeg vil slå mig løs. Stik mig en drink.
En gin og tonic, tak. Og pas på, skat.
Kommer straks.
- Det var sødt af dig at komme. - Det var ikke for at være sød.
- Jeg havde brug for at se dig. - Hold nu op, Geo.
Når du gør noget sødt, skammer du dig altid.
Skål for vores nytårsforsætter.
Skål. Hvad er dine nytårsforsætter?
At glemme fortiden helt og aldeles for altid.
Giver du mig lidt ild?
Skat, du ser ikke rask ud.
Husker du ikke det lille hjerteanfald, du fik forrige år?
Uanset hvad det var, så virker du ikke helt frisk.
Jeg har det fint. Strålende. Jeg er bare lidt træt.
Geo, det er helt normalt. Du var sammen med Jim i 16 år.
Jeg tænker på Richard hver dag. Det er hårdt at være alene.
Du har i det mindste et arbejde. Og et liv.
Nå, lad os gå til bords.
Jeg har jo knoklet.
- Hvad snakker du om? - Det hedder ikke "gammel" mere.
Forleden kaldte en af mine studerende mig en ældre herre.
Jeg vil gerne slippe for "gammel", men "ældre" er ikke meget bedre.
Det hele er så udtryksløst. Kulturen og opdragelsen er gået i vasken.
De unge har ingen manerer.
Forleden kiggede en fyr op og ned af mig ved bilvasken -
- og spurgte mig, om jeg var naturlig blondine.
Jeg kiggede ham dybt i øjnene og sagde:
"Stod jeg på hovedet, ville jeg være naturlig brunette med frisk ånde."
- Det sagde du bare ikke! - Jo.
Det sjove er, at det gik hen over hovedet på ham.
Du har altid været bramfri. Selv tilbage i London.
Kan du huske, da du spurgte en lesbisk, -
- om hun var udrustet som en doughnut?
Åh, Geo. Vi kunne altid tage tilbage til London. Bare os to.
Nej tak.
- Du ved, at du savner det. - Nogle gange.
Måske hvis Jim var i live.
Han elskede England og ville gerne bo der.
Tror du virkelig, at han ville flytte?
Det ved jeg ikke. Det er også fjollet at tale om en fantasi.
- Hvad er det? - Det er bare min mors vielsesring.
Jeg fandt den i skuffen, da jeg gjorde rent.
Charley, min kære. Vi trænger til en drink mere.
Vent, vent.
Jeg elsker den her.
- Du er tosset. - Kom så, du gamle.
Bliv der.
Tak.
- Du har styr på cigaretterne. - Jeg har altid drømt om at gøre det.
- Du ryger ikke engang. - Jim brød sig ikke om det.
Men jeg kan begynde nu. Jeg dør jo ikke af det.
Det er skønt at ligge her med dig.
Savner du det aldrig? Hvad vi kunne have fået sammen?
Et rigtigt forhold og børn.
- Jeg havde jo Jim. - Jeg mener et ægte forhold.
Lad os sige det, som det er. Du og Jim havde noget enestående, -
- men var det ikke bare en erstatning for noget?
Tror du virkelig det efter så mange år?
Tror du bare, at Jim var en erstatning for ægte kærlighed?
Jim var ikke nogen erstatning. Er du med?
Jim kan ikke erstattes! Aldrig!
Og var dit forhold til Richard så ægte?
Han forlod dig efter ni år.
Jim og jeg var sammen i 16 år, og det kunne vi stadig have været.
- Hvorfor fanden er det ikke ægte? - Undskyld, undskyld.
Jeg ved godt, at I elskede hinanden.
Jeg er vel bare jaloux over, at vi aldrig havde sådan et forhold.
Jeg har faktisk aldrig haft sådan et forhold til nogen.
Jeg tror ikke, at Richard elskede mig.
Bortset fra mit udseende. Og Clay...
Man opfostrer et barn, og pludselig flyver det fra reden.
Dit liv fejler ikke noget. Du nyder bare at have ondt af dig selv.
Det gør du da også. Du er lige så ynkelig.
Jeg nyder ikke at have ondt af mig selv.
Det gør jeg altså heller ikke.
Jeg forsøgte at holde fast i Richard, selvom det tydeligvis var forbi.
Og nu er Clay blevet stor. Hvad laver jeg her, Geo? Hvad?
Du har masser af venner.
Ja, jeg har venner, men ingen af dem behøver mig.
Hvis du ikke havde været svans, kunne vi have været lykkelige.
Jeg har kun dig, fordi du har mistet Jim.
Snart mister jeg dig til en anden.
Jeg har fulgt spillets regler, men nu er gin mit eneste selskab.
- Prøv en doughnut til din gin. - Meget morsomt.
Charlotte, du er så dramatisk.
Du havde nær givet mig en tåre i øjenkrogen.
Hold nu op. Du er stadig henrivende smuk.
Når du besværer dig med at stå ud af sengen -
- og holder op med at klynke over alt i fem minutter.
Tag til London. Oplev noget nyt. Lav om på dit liv.
- Du har altid svar på rede hånd. - Nej, det har jeg faktisk ikke.
Hvorfor gør du ikke selv noget? Tag den stilling på Stanford.
Du brokker dig over skolen, selvom du bare kan tage væk.
Jeg synes nu nok, at jeg har opnået noget.
Undskyld. Det var ikke sådan ment.
Selvom jeg gruer for det, tager jeg nok tilbage til London.
Hvorfor gruer du for det?
Da jeg boede i London, var jeg ung og frejdig.
Det var en drøm at tage til USA. Det var prikken over i'et.
Det er et nederlag at vende hjem. Ingenting er gået som planlagt.
De færreste ting i livet går som planlagt.
Du hænger fast i fortiden. Du bør tænke på fremtiden.
Fortiden er min fremtid.
Det er noget andet for dig. Du er mand.
Og i aften er du dødkedelig.
Skal vi ikke have ondt af os selv lidt mere?
Lad os tage en drink til. Kom nu.
- Jeg må hjem. Følger du mig ud? - Nej! Vi har det lige så hyggeligt.
Hvornår ses vi igen?
- Tager du ikke til England? - Nej, det er for besværligt.
Desuden ville Jim ikke blive glad, hvis jeg efterlod dig her i L.A.
Du skal ikke bekymre dig. Jeg har jo alle svarene.
Hvad skal du lave i weekenden?
Jeg har tænkt mig at være stille.
Du har aldrig taget mig alvorligt, vel?
Jeg forsøgte jo, Charley. For længe siden.
Det fungerede ikke rigtigt.
Godnat, Charley.
Sov godt.
Patrick! En øl og en pakke Lucky Strike.
Tillader De?
- Der er for varmt derinde. - Ja.
- Cigaret? - Nej tak. Jeg ryger ikke.
- Her er virkelig pakket. - Det er også lørdag aften.
Som regel udvælger de sig en fyr og går ned til stranden.
Ja, det går vildt for sig dernede. Tænk, at politiet ikke stopper det.
- Har det altid været sådan? - Lige siden krigen sluttede.
Det er nu ikke så dårligt. Nærmest hedensk.
- Jeg hedder Jim. - George. Hyggeligt at møde Dem.
Jeg skulle mødes med nogle venner, men jeg kan ikke finde dem.
Jeg havde brug for at komme ud af huset og få en øl.
- Bor De i nærheden? - Ja, i dalen.
- Har De boet her længe? - Siden 38. Hvor er De fra?
Colorado. Men jeg kan godt lide stedet her.
Det er tæt på stranden.
Måske bliver jeg her efter tjenesten.
Jeg ved ikke... Måske er jeg også en hedning.
Efter Dem.
- Davs. - Goddag.
Giver De en drink?
Jeg tror, at jeg er optaget.
Det var en skam.
Vil De have en øl mere?
Patrick. En flaske whisky og en pakke Lucky Strike til at tage med.
Patrick, jeg bliver her.
- Goddag, mr. Potter. - Goddag.
- Hvad får vi? - Whisky.
Okay.
Jeg kommer her ofte.
Jeg bor lige om hjørnet. Men det ved De vel.
På Camphor Tree Lane.
De går stadig rundt med den.
Man må jo sætte pris på livets små gaver.
- Hvad laver De så her? - Jeg var bare ude at cykle.
- Var det alt? - Det ved jeg ikke.
- Ledte De efter mig? - Måske.
Jeg ved det ikke. Mit hoved er fyldt med tanker.
- Hvilke tanker? - Det som De talte om i dag.
- Det var jo bare snak. - Nej, Deres timer er fantastiske.
Men vi ender altid med at tale om fortiden.
Fortiden betyder ikke noget for mig.
- Hvad med nutiden? - Den må gerne snart slutte.
Den er dødssyg. Altså med undtagelse af i aften.
Hvad?
I aften, ja. Nutiden, nej. Lad os skåle for i aften.
Skål for i aften.
Fortiden er ligegyldig, og nutiden er dødssyg.
- Hvad så med fremtiden? - Cuba kan jo finde på at bombe os.
- Døden er fremtiden. - Jeg ville ikke ødelægge stemningen.
Men det er jo rigtigt.
Det sker måske ikke lige straks, men det er fælles for os alle.
- Døden er fremtiden. - Det har De nok ret i.
Hvis man ikke er tilfreds med nutiden, tegner det ikke godt for fremtiden.
Det har jeg også tænkt på.
Men det kan man jo aldrig vide. Tag bare i aften.
Faktisk føler jeg mig alene det meste af tiden.
- Gør De? - Ja, det har jeg altid gjort.
Vi bliver født alene. Vi dør alene.
Og mens vi er til, er vi indespærrede i vores egne kroppe.
Det er underligt. Jeg kan blive skør af at tænke på det.
Vi kan kun erfare verden omkring os -
- med vores egen farvede opfattelsesevne.
Hvem ved, hvordan De i virkeligheden er?
Jeg ser bare, hvordan jeg tror, De er.
Jeg er præcis, som jeg ser ud.
Hvis man kigger nærmere.
Det eneste, der har gjort det besværet værd, -
- har været de få gange, -
- hvor det er lykkedes mig at blive ét med et andet menneske.
- Jeg havde det på fornemmelsen. - Hvad?
Jeg havde på fornemmelsen, at De var romantiker.
Man får hele tiden at vide, -
- at man har sin erfaring, når man bliver ældre.
Det er noget ævl. Jeg er kun blevet mere tosset.
- Mener De det? - Helt bestemt.
Så al Deres erfaring er ubrugelig?
Det vil jeg ikke sige. For at citere vores ven mr. Huxley:
"Erfaring er ikke, hvad man oplever. Det er, hvad man får ud af det."
- Lad os tage en svømmetur. - Okay.
- Hvad? - Det var en fælde.
Jeg troede, at det med at være tosset var et bluff.
Så jeg tænkte, at jeg ville foreslå noget helt vanvittigt.
Hvis De så meget som tøvede, vidste jeg, at De var fuld af løgn.
Det var jeg ikke. Var De?
Nej sgu!
Jeg hjælper Dem.
Kom så.
Kom så!
Det må være nok.
- Jeg har det fint. - Nå, men jeg fryser. Kom.
Kan vi tage hjem til Dem?
- Selvfølgelig. Hvor ellers? - Hvor ellers?
- Er De vanvittig? - Hvad er der galt?
- De kan ikke gå hjem sådan. - Vi er usynlige. Vidste De ikke det?
Man burde aldrig sende Dem ud alene.
De risikerer at ende i vanskeligheder.
- Det er mit speciale. - De bløder i panden.
Badeværelset er for enden af gangen, hvis De vil have et bad.
Vil De ikke have et bad?
Nej, jeg er fra England. Vi er vant til at være kolde og våde.
Lad os først få ordnet den flænge. Har De et plaster?
- Skal De på campingtur? - Jeg klarer mig.
Vent her. Jeg er straks tilbage.
Sæt Dem op.
Læg hovedet tilbage.
De kan nok ikke bruge meskalin som undskyldning for plasteret.
Vi må få Dem ud af det våde tøj.
Ja.
- Fryser De ikke? - Nej, det er fint.
- Vil De have en drink? - En øl, hvis De har?
Det er det eneste, jeg har. Der er to på vej.
- Bor De her helt alene? - Ja, nu gør jeg.
Førhen delte jeg huset med en ven, der var arkitekt.
Folk på min alder ville elske at bo sådan et sted.
Hvad mere kan man ønske sig?
Man kan være alene og gøre, som det passer en.
- Er det et fuldendt liv? - Tror De mig ikke?
Hvis De så gerne vil bo alene, hvor passer Lois så ind?
Lois? Hvad har hun at gøre med det?
Jeg fik det indtryk, at I var sammen.
Egentlig ikke.
Hun er sød nok, og vi er gode venner, men...
Men De vil nok egentlig vide, om vi går i seng med hinanden.
- Gør I det? - Vi gjorde engang.
- Hvorfor kun en gang? - Jeg sagde ikke én gang, men engang.
Men jeg gider ikke tale om Lois.
- Hvad er klokken? - Mit ur er vist gået i stå.
Synes De, at jeg skal gå?
De må være tosset. Hent en øl mere til os.
Er det en ordre?
Det kan De bande på.
Hvor ynkeligt.
Sagde De noget?
Hvad laver De her?
Hvorfor spurgte De sekretæren efter min adresse?
Jeg... ville bare se Dem uden for skolen.
Hvorfor?
Nogle gange føler jeg mig tosset, fordi jeg ser anderledes på tingene.
Men jeg føler, at jeg kan tale med Dem.
Og helt ærligt, så var jeg bekymret for Dem i dag.
For mig? Hvad er der at bekymre sig om?
Jeg har det fint.
Et par gange i mit liv harjeg oplevet helt klare øjeblikke.
Når stilheden i nogle få sekunder overdøver støjen.
Og jeg føler, snarere end at tænke.
Alting er tydeligt.
Verden virker så ufordærvet.
Alle brikker falder på plads.
Jeg kan aldrig fastholde den slags øjeblikke.
Jeg klamrer mig til dem, men som alt andet udviskes de.
Jeg har levet mit liv på den slags øjeblikke.
De trækker mig tilbage til nutiden.
Og jeg indser, at alting er -
- præcis som det skal være.
Og pludselig er det sket.
Oversat af Peter Bjerre Rosa SDI Media Denmark