- Goddag, Joy. - Goddag.
- Hvordan har I det? - Ganske godt, tak.
- Goddag. - Godmorgen, Joy.
Undskyld.
- Hvor er mr. Keats? - Han gør os desværre ikke selskab.
Han opholder sig i mr. Browns halvdel af huset.
Den velsyede lille miss Brawne, i al hendes minutiøse perfektion!
Godmorgen.
- Hvad nu? Har jeg fornærmet Dem. - Jeg giver ikke fjenden hånd.
En fjende? Hvad har jeg gjort mod Dem?
De gør intet mod mig og intet for mig. Sådan foretrækker jeg det også.
- Hvad?! - Deres anstød af "min mode."
- Af hvilken jeg er en håbløs slave. - Man har citeret mig galt.
"Hun er besat af flæser og korssting."
Korssting? Jeg aner ikke engang hvad det er.
Og jeg aner ikke hvad Deres digte skal betyde.
De puster røg ud, opløser sig og efterlader kun irritation.
Fanny, byd mr. Keats på te. Han er meget nedtrykt.
Mr. Keats skriver og vil ikke forstyrres.
At forstyrre er ellers Deres speciale.
- Tal med en du sætter mere pris på. - Jeg berømmer ham!
Søde Fanny, jeg vil gerne vide hvad du siger om mr. Keats.
Jeg har ønsket at høre din mening. Når jeg ser ham kommer jeg til at le.
Han er så hurtig i tanken men nu virker han oftest bedrøvet.
Hans bror Toms helbred er ikke blevet bedre.
Mr. Keats plejer ham alene. Det er et vanskeligt arbejde.
- Har han ingen anden familie? - Nej, forældrene er vist døde.
En meget yngre søster og en bror bor i Amerika.
Kom ind!
Synes De om at spøge, mr. Keats? Jeg synes om en god spøg.
Mr. Brown kan ikke lide dem. Han siger, jeg kun bryder mig om mode.
Har De lyst til kiks?
De er kommet for at spionere.
Spionere?
Hvordan ville De beskrive mig?
- Mit væsen? - Deres væsen interesserer mig ikke.
Min jakke da?
Eller mine bukser?
Jeg ville sige at De behøver en ny jakke.
Er det alt?
Den burde være af fløjl. Blå fløjl.
Sig mig, miss Brawne, hvordan kan De være så sikker?
Jeg har selv syet og designet mit tøj.
Jeg hører tit at jeg er enestående til det.
Jeg har selv fundet på læggene i min kjole, som er indtagende...
Har hun tirret dig tilstrækkeligt? Det gjorde hun så glimrende med mig.
Dette er herreværelset. Ud. Digterne skal skrive.
Mine sømme har flere beundrere end Deres skriblerier tilsammen.
- Farvel, sypige. - Og jeg kan tjene penge på det.
- Ja? - Har De John Keats bog med digte?
- "End..." - Endymion.
Jeg har ikke hørt meget godt om den. Jeg har ingen solgt og har taget 20.
Min søster har truffet forfatteren og vil se om han er idiot eller ej.
Pak den op.
Læs.
En smuk ting er en evig glæde
"Dens dejlighed vokser Den vil aldrig blive til intet
Men holder en bolig stille for os
Og søvnen fuld af søde drømme, og åndedrættet let..."
Stop!
"...Ja, trods alt dette
Fjerner en smuk form skyggen over vort dystre sind..."
Jeg ønsker at tale med mr. Keats.
"En smuk ting er en evig glæde"
"Dens dejlighed vokser. Den vil aldrig blive til intet"
De har læst Endymion.
Jeg ville gerne elske den.
- Men De hadede den? - Det kan jeg ikke sige.
- Er De bange for at tale ærligt? - Aldrig.
- Så fortæl mig det. - Jeg har ikke forstand på lyrik.
Det har jeg heller ikke, lader det til.
- Jeg nærer et vist håb til mig selv. - Håb er nyttigt.
- Men? - Håb og resultat er noget forskelligt
Det ene skaber ikke det andet.
- Mon øvelse vil hjælpe på det? - Måske. Jeg har ikke altid syet godt.
Min er den første kjole på egnen med champignonsfarvet kniplingskrave.
Er der ikke én bag Dem magen til?
Mit balkort er helt fyldt.
Men De danser jo ikke, mr. Keats. Jeg elsker at danse.
Jeg har ikke lyst til at danse.
- Er Deres bror stadig syg? - Hans tilstand er uforandret.
Min far var syg så længe som jeg kan huske.
Han døde, da jeg var ganske ung.
Undskyld mig.
Tillader De?
Mor!
Fanny klippede i mine silkebånd uden at spørge.
- Hvad laver du? - Prøver at give en døende mand trøst.
- Hvor skal du hen med dem? - Jeg kan ikke byde Mr. Keats' bror...
...andet end det bedste.
Det er miss Brawne. Jeg har noget til mr. Keats.
- Læg det foran døren. - Er han der ikke?
- Vi arbejder. - Det er til Deres bror, mr. Keats.
Lad hende komme ind. Brown...
Afskyelige abekat!
Pas på når De træder ind i abens bur.
Sæt Dem ved siden af mig, miss Brawne.
Mine udsigter føles meget fjerne.
Rummet her er så dårligt holdt.
Vær rar at prøve en. Jeg er urolig for om de vil give ham et hosteanfald.
Nej! Prøv én gang til og jeg bider Dem.
Pas på. Hun har skarpe tænder.
Hun satte tænderne i mit digt og flåede det fra hinanden.
Jeg er ked af, at jeg ikke kunne elske Endymion fuldt og helt.
Måske sagde jeg det ikke, men jeg fandt indledningen fuldendt.
Gå ikke fra os. De ser jo selv, der intet sker her.
Vi ligger her og beder mindeligt om inspiration. Sig, hvad jeg bør gøre.
Miss Brawne...
Vi aber vil bare have lidt selskab.
Jeg gav ham i hvert fald kagerne.
Mr. Brown blev ved...
Hvis vi er færdige med at knurre, så kom med og hils på Tom?
- Vi må spørge mor. - Nej da, Toots.
Jo. Ikke også, Samuel? Vi må holde sammen.
Jeg går derhen. I er nødt til at komme med mig.
Vil De gå forbi dammen, eller gennem skoven?
Jeg har udforsket alle stierne her. Der er flere end De har øjenvipper.
Mine øjenvipper?
Ved De hvad...
Det forbløffer mig, at De kan sidde over for mr. Brown hele dagen.
Jeg har aldrig hørt ham sige noget vittigt.
- Foretrækker De vid? - Det sætter jeg højest.
- Kan De lide moderigtige herrer? - Ja, det kan jeg.
Mænd der siger ting som overrasker uden De føler noget.
Ting der er morsomme.
Jeg kender de dandier med deres manerer og deres mad og drikke-
- og håndtering af en karaffel.
Angriber De mig?
Jeg forsvarer blot mr. Browns gode hjerte.
Ved at angribe mig?
Tilgiv mig. Jeg har siddet for længe ved min brors sygeleje.
Må man ikke værdsætte intelligent humor?
Tak gode gud! Han har kaldt på Dem.
Kom ind.
John...
Tom.
- Læg dig i sengen igen, Tom. - Jeg havde sådan en drøm...
- Såså. Jeg er her nu. - Hvor har du været, John?
Se så.
Det skal nok gå...
Der er så varmt i sengen!
Jeg var så bange. Jeg blev grebet af panik.
Jeg vil gå. Her lugter.
Stille, eller jeg klipper håret af dig en nat.
- Hvordan har De det, unge mand? - Godaften.
- Du har vel ikke glemt din fagot? - Nej, den er i lommen.
- Mr. Keats. - Goddag, sypige.
Hvordan har Tom det?
- Er der nogen tegn på bedring? - Spørg mig ikke om Tom.
Det eneste jeg kan er at sige hvor meget jeg elsker ham.
Nogen indsendte anonymt den mest udsøgte sonnet til The Examiner.
Den handlede om hvorvidt kærlighed kan være den tiende muse.
En garde!
Det er mit sværd, dit bæst!
- Kærlighed den tiende muse? - Det har perfekte allusioner.
Jeg troede, at det var et af dine.
Vi talte netop om kritikken af John Keats i Blackwoods.
Var den virkelig så dårlig?
"Ingen kunne have... vanhelliget-
- og banaliseret alle associationer som dette unge løfte har gjort."
Roste de ikke indledningen? Selv jeg forstod at den var fuldendt.
- Kan De lide lyrik, miss Brawne? - Nej. Digte er besværlige at forstå.
John, vi taler om dit forsvar af mr. Keats' Endymion.
Ja...
"Jeg klyngede mig til intet Elskede et intet
Så eller følte intet udover den store drøm
Jeg formastede mig mod kærligheden, mod Himlen
Imod elementerne, imod det der binder dødelige til hinanden."
Rytmen er unik. Rimene ligger ikke på trykket, men er diskrete, fængende.
Og gentagelserne får en til at flyve.
"Jeg klyngede mig til intet, elskede et intet, så intet..."
Og udgangen: "Og følt i den store drøm."
- Smukt. - De er umodne, men har også storhed.
- Og det skrev de ikke. - Men nu er det sagt af dig, min bror.
Meget modigt.
Hampstead Heathens begynder straks. Reynolds?
- Jeg troede, jeg var smidt ud. - Nej, man har stærkt brug for dig.
Mr. Keats er død! Han var så ung.
Er det Tom?
- Fanny vient de quitter la classe. - Laisse la.
Jeg vågnede med en sær følelse af at nogen holdt mig i hånden.
Jeg slog øjnene op, så John og var straks klar over hvad der var sket.
Han sagde: "Tom døde klokken otte. Stille og uden smerte."
Han kan ikke blive boende der, så jeg har inviteret ham til at bo hos mig.
- Vi har mange besøg endnu... - I må gerne spise til middag...
Sypige!
Er De ikke rask? Jeg har aldrig set Dem så stille.
Hun syede på det hele natten.
Det er et pudevår.
Toms hoved skal hvile på det.
Keats, Reynolds venter os.
Jeg indhenter dig. Tak.
Inviter mig igen. Alene.
Kom til jul.
Maman, j'ai invité Monsieur Keats pour le réveillon de Noël.
Ja, kom endelig og gør os selskab.
Men Marianne Reynolds har inviteret os til jul.
Du var der, da hun sagde det. Jeg er ked af at ødelægge det.
Hvis mr. Keats er glad, er vi det også.
Hvorfor kan han ikke glædes hos os?
Måske vil mr. Brown have mr. Keats for sig selv.
Jeg mindede blot mr. Keats om at vi allerede har en anden aftale.
Jeg troede at vi konverserede.
"Kære mrs. Brawne, må jeg fejre julen hos Dem?
Jeg har hverken helbred eller hjerte til at være hos en anden familie.
John Keats."
Tak.
I morges kom jeg til at tænke over om De mon sover i min seng.
- Hvabehar? - Det tror jeg nemlig, De gør.
Vi lejede mr. Brown hus, da I var i Skotland. Hvad værelse sover De i?
- Det med udsigt mod baghaven. - Det var min seng.
Som bevis: På væggen ved hoved- puden har jeg tegnet en figur.
Forestiller figuren Dem?
Det er en alfe-prinsesse.
- Burde jeg give hende mad? - Hun nægter at spise.
Kan De lære mig om lyrik?
Jeg vil godt forstå, men jeg ved ikke hvordan jeg skal begynde.
Og tre til højre. En, to, tre...
Og tre til venstre, to, tre.
Og bliv ved.
Det er den engelske variant.
Det her så jeg i Skotland.
De sparker!
Og de hopper!
Og de snurrer rundt.
Og de sveder og tramper i gulvet som gale!
- Må vi få høre et digt? - Ja, vil De ikke, mr. Keats.
Et kort et.
When I Have Fears That I May Cease to Be
Før min pen har opsnappet min vrimmel af tanker-
Før stabler af bøger fulde af meningsfyldte tegn-
Som en lo rig på fuldmodent korn
Når jeg betragter nattens stjernestrøede hvælv
Vældige skyede symboler på ægte romance...
- Undskyld mig. Mit hoved er tomt. - De er træt.
Vil De have noget sødt? Skal vi tage kaffe og noget sødt?
Kom med til vores del af huset.
Jeg er kommet for min lyriktime.
Deres lyriktime?
Lyriktimer? Skal vi undervise i lyrik i dag, Keats?
- Jeg håber jeg ikke forstyrrer. - Tag plads.
Læs det der.
En digter er slet ikke poetisk.
Han er det mindst upoetiske der findes.
Han har ingen identitet. Han antager uafbrudt en anden skikkelse.
- Solen, månen... - Jeg kan ikke beherske mig selv...
Miss Brawne, er det virkelig Dem, eller spiller De komedie?
- Det er virkelig jeg. - Er det?
Charles, jeg har en elev. Hold inde eller træd af.
Jeg undskylder.
Mit beskedne håb er at prisen for undervisningen ikke er digteren.
Prisen er at mr. Keats taler om lyrik med mig.
- De agter ikke at læse digtene? - Når jeg kender alverdens digte...
- Jeg går jo i lediggang, som De siger - Jeg bøjer mig for Deres ambition.
Nu hvor han er gået finder jeg det lettere at tale.
Vil De sige noget om håndværket bag digterkunsten?
Det digteriske håndværk er et kadaver.
Humbug.
Hvis digtet ikke kommer så let som blade på et træ, bør det ikke komme.
Jeg har taget fejl.
- Måske kan jeg ikke undervise Dem. - Var jeg for uhøflig?
- Jeg kan sige undskyld. - Jeg er ikke sikker på...
...om jeg har de rette følelser for kvinder.
Jeg nærer mistro til mine følelser.
Bryder De Dem ikke om mig?
Jeg er tiltrukket af Dem uden at vide hvorfor.
Alle kvinder gør mig konfus. Selv min mor.
Jeg begærer både slette kvinder og engle-
- men har kun elsket min søster.
Jeg bliver irriteret på min søster lige så tit som jeg elsker hende.
- Jeg kan stadig ikke tyde et digt. - Et digt bør forståes gennem sanserne
Ideen med at dykke ned i en sø-
- er ikke straks at svømme i land, men at opholde sig i søen.
Svælge i følelsen af vandet.
Man ser ikke søen konkret for sig.
Den er en oplevelse hinsides tanken.
Digte formilder og opflammer sjælen så den kan acceptere mysteriet.
Jeg elsker mysterier.
Jeg fandt Deres alfeprinsesse på væggen i mit værelse.
- Kunne hun stadig anes? - Hun har en kjole på med strutskørt.
Skal vi fortsætte?
Mr. Keats er meget begavet.
Jeg er ikke sikker på om han holder af mig.
Han foretrækker Toots og Samuel-
- og endda vores kat, som han er ved at ae ihjel.
Mr. Keats ved at han ikke kan synes om dig.
Han har hverken formue eller indkomst.
Mr. Keats er her ikke.
Han bad mig sige at han har ondt i halsen og er blevet i Chichester.
Tror De mig ikke? Kom ind.
Kom ind.
Der ser De. Ingen Keats.
- Hvad har De læst af Chaucer? - Det hele.
Foruden mr. Spenser, mr. Milton og Odysseen.
Det er meget at læse på en uge.
Hvad syntes De om Odyseen?
Jeg er stadig kun halvvejs igennem den.
Men jeg har læst alt mr. Keats har skrevet.
Ud gik kærten da hun skyndte sig ind
Den svage røg døde hen i det blege måneskin
Hun lukkede døren-
Hun åndede ud, ganske som alle ånder i luften og syner overalt...
Og hvad syntes De om Det tabte Paradis, miss Brawne?
- Jeg kunne godt lide den. - Kunne De?
Fandt De ikke Miltons rim ret så slående?
Nej.
- Gjorde De ikke? - Ikke særligt, nej.
Er det kjolestoffet der gør miss Brawnes øjne ravfarvede?
- Ja, de er gyldne. - Ravfarvede, næsten.
Hvad farve har Deres øjne, mr. Brown?
- De er kuffertbrune. - Fanny!
Så du mr. Brown? Han var dybt forbløffet.
Alle de forfattere på én uge virkede en smule utroligt.
Men han kan se, jeg mener det. Jeg vil læse dem.
Fanny, der er et brev.
Jeg tror, det er et valentinskort.
"Jeg ved ikke om De burde have et kys for Deres troldkvinde ravøjne-
- eller en dragt prygl."
Deres hengivne, Kufferten."
Fanny?
Mr. Keats opfører sig meget underligt.
Skal jeg bede ham indenfor?
Mr. Brown sendte Dem et valentinskort til Dem.
Jeg tror, det var en spøg.
Keats!
Keats! John, vent!
Du opmuntrede mig til at blive væk for at blive rask.
Og nu-
- skriver du et kort til miss Brawne. Er I elskende?
Du sendte et kort!
Du har indtægt nok til at gifte dig. Sagde De ja, miss Brawne?
Jeg sendte et valentinskort...
- Det var kun en spøg. - Hverken jeg eller miss Brawne ler.
Jeg ville more Fanny, som har gjort flirt til religion.
Hun er lyrikstudent den ene uge og militærekspert den næste.
Det er et spil for hende. Hun samler på friere.
Der er noget helligt ved hjertets følelser, som du intet kender til.
Tro mig, det er ikke stolthed!
Elsker De mr. Brown?
Hvorfor siger De ikke noget?
Hun kan ikke tale. Hun ved kun hvordan man flirter og syr.
Er det ikke rigtigt?
Og læs nu det hele af Milton-
- hvis rim ikke er slående, for der er ingen!
Der er mange som hende i de moderne saloner her i byen-
- der sidder og gisper over skørtelængden!
- Undskyld. Vi kan have time i morgen. - Nej!
Jeg vil danse og flirte, tale om flæser og kjolebånd-
- til jeg genvinder min humoristiske sans.
Måske kunne dværgen dø i andet akt?
Så kan vi introducere prinsessen tidligere.
Tredje akt kan måske begynde med en storm.
Hvad synes du ellers?
Vi skal bo ved siden af. Vi får det i seks måneder for halv husleje.
Vi skal bo i samme hus. Så kan vi spille fodbold sammen.
Det er en god besparelse for min mor.
- Men kun hvis I vil. - Var vi færdige for i dag, Keats?
Keats!
Men hvis prinsessen allerede har opgivet dværgen-
- kan vi ikke beholde talen om kærlighed.
- Vi må rykke om på det. - Vi kunne give talen om kærlighed...
Undskyld, lige i ansigtet.
Brown? Brown!
Hvis jeg og mr. Keats vandrer i engen-
- flyder i sofaen eller stirrer ind i væggen, så tro ikke, vi er uvirksomme
Ikke at foretage sig noget er digterens grublerier.
Er det det samme som vi jævne folk kalder tanker?
Tanker?
- Ja, men af tungere karakter. - Synkende tanker?
Faktisk ikke. At gruble er at stemme sindet til inspiration.
Mr. Brown?
Som til munterhed?
Vore tanker er meget enkle, så vær ikke bekymret for at forstyrre os.
Det vil glæde os, hvis De vil indtage aftensmaden med os.
Må jeg vælge seng?
Mr. Keats?
De lugter til alle blomsterne for at finde den, der dufter bedst.
Mr. Keats forestiller en bi.
Tak.
Fanny!
Kom ind, jeg har brug for din hjælp!
Lyv for mig. Sig, De ikke dansede i går aftes.
Jeg sad ikke ned til et eneste stykke musik.
Sandheden ses på mine tøfler. Helt slidt op! Jeg kunne ikke undgå det.
Jeg vil ikke sidde under træerne mens I snakker. Jeg vil gynge.
Jeg drømte i nat...
...at jeg svævede over træerne-
- med læberne forenede med et vidunderligt væsen-
- i hvad der forekom en evighed.
Trækronerne sprang ud under os og vi sank ned og hvilte os på dem-
- så lette som skyer.
Hvem var skikkelsen?
Jeg må have haft øjnene lukket, for jeg husker det ikke.
- Og dog husker De trækronerne? - Jeg husker læberne tydeligere.
Hvis læber?
Var det mine læber?
Fanny?
Fanny!
Mr. Brown tror ikke jeg kan finde en nattergalerede.
Der er ingen rede.
- Derhenne. - De bygger ikke rede i træer.
Men jeg så den, det var en nattergal.
Hun ligger dirrende i den bløde, kølige rede-
I afmagt, men vågen-
Forvirret lå hun der-
Her er tårer...
Du er så langt foran mig og over mig.
Det rører nu ikke mig...
Dine ord...
...er...
...det smukkeste i mit liv.
Du skrev det, lille hånd, fandt du også på det?
Jeg elsker dig og må advare dig blidt om den fælde du er på vej at gå i.
Vil du tale om miss Brawne? Der bliver vi aldrig enige.
For nogle få usikre, salige stunder mister du din frihed for altid.
Du måler medicin op 15 timer om dagen, og for hvad?
For at kunne udstyre mrs. Keats med silkebånd.
Jeg hæger om dit talent.
Und mig den lykke. For nu skriver jeg igen.
Mit hjerte gør ondt-
Og en døsig følelsesløshed døver mine sanser-
Som havde jeg drukket skarntydesaft
Eller lige tømt et glas med opium-
og min sjæl var sunket i glemsel.
Ikke af had til din lykkes lod men fordi du frydes i din lykke-
At du, træernes letvingede dryade-
Hvor bøg og grønne skygger væves sammen til en melodisk plet
Synger om sommer af fuld hals så let.
Jeg lytter...
Og for mange gange
har jeg været halvt forelsket i en mild død
og kaldt den ved ømme navne i små morsomme rim
for at drage mit sidste suk.
At give afkald på natten uden smerte
mens du så langt hjemmefra øser af din sjæl
i en sådan ekstase
Hvad?
Har du fortalt miss Brawne om vores sommerferie, eller skal jeg?
Ikke endnu.
Mr. Brown lejer ud over sommeren.
Vi må begge rejse væk.
Vi skal mødes på Isle of Wight til lidt uforstyrret skriveri og svirren.
- Må jeg tale med Fanny? - Nej, jeg vil ikke tale med ham!
Jeg ville sige det til dig.
Fanny, jeg har ingen penge.
Faktisk er jeg ret forgældet.
Jeg må tjene penge. Jeg må skrive for at tjene til livets ophold.
Hvis jeg ikke kan, må jeg vige pladsen, så en anden-
- kan tilbede dig i stedet.
Nej! Jeg vil ikke tilbedes igen, af dig eller af nogen anden!
Jeg hader dig!
- Er der noget? - Nej, ingenting.
Ingenting.
Vil du kontrollere mine sting?
Nej, Toots, jeg giver pokker i sting!
- Intet brev? - Ikke i dag.
Er jeg forelsket?
Er dette kærlighed?
Jeg vil aldrig drille nogen med det igen.
Det gør så ondt at jeg tror jeg kunne dø af det.
Kæreste frøken...
Jeg sidder ved vinduet i hytten med udsigt over bakkerne-
- og kan skimte havet i det fjerne. Det er en skøn morgen.
Jeg ved ikke hvilke højder mit humør ville nå-
- hvis ikke mindet om dig tyngede mig sådan.
Min elskede, er det ikke grusomt af dig at have trampet på mig?
Du har tilintetgjort min frihed.
Jeg ved ikke hvordan jeg kan udtrykke min hengivenhed til dig.
Jeg ønsker et klarere ord end klar-
- et smukkere ord end smuk.
Jeg ønsker næsten at vi var sommerfugle-
- og kun levede tre sommerdage.
Tre dage med dig kunne jeg fylde med mere glæde end 50 år.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig, Toots.
Bekend det i et brev. Skriv straks til mig og trøst mig.
Gør det berusende, som et dekokt af valmuer.
Skriv de blideste ord og kys dem-
- så mine læber kan berøre et sted hvor dine har været.
Kære mr. Keats. Tak for brevet.
Jeg har følt mig så nervøs at jeg blive i sengen i fem dage.
Så fik jeg dit brev, og nu går jeg ture ad vores stier på heden.
Jeg har startet en sommerfuglefarm i mit værelse.
Sammy og Toots fanger dem. Sam har gjort det til en hel videnskab.
Han samler både larver og pupper så vi kan have dem i over en uge.
Jeg har to nydelser at ruge over på mine ture:
Din dejlighed og min dødstime.
Gid jeg kunne besidde dem begge i det samme minut.
Jeg vidste ikke før hvad kærligheden som jeg nærer for dig, var.
Men hvis du vil elske mig fuldt-
- kan vi udstå ilden, dækket som vi er af ekstasens dugfald.
"...ekstasens dugfald."
- Her er ingen luft. - Nej, de elsker varme! Vi mister dem.
"Jeg elsker dig mere, end jeg tror du holder af mig for min egen skyld.
"Jeg har truffet kvinder der gerne ville ægte et digt-
- og blive givet bort af en roman."
Mor...
Blive ikke sur.
Når jeg ikke hører fra ham føles det som var jeg død.
Som om luften er suget ud af mine lunger, og jeg er ladt ene.
Men når jeg får et brev ved jeg at vores verden virkelig er til.
Og det er den, jeg holder af.
- Pas på sommerfuglen. - Så flyt den!
Fanny vil have en kniv.
- Til hvad? - Til at tage livet af sig.
Alting er forbi.
Jeg har kun fået et kort brev efter al den tid.
Nej, Topper!
Der står, at han er i London.
Han er i London og besøgte mig ikke fordi frygten er ved at æde ham op.
Han skammer sig over at han ikke har tjent en formue.
Hvis bare han vidste hvor lidt jeg, eller du, tager os af det nu.
Du ramte ikke.
Goddag.
Min mor bad mig byde dig velkommen-
- og præsentere Dem for vores nye stuepige, som også ordner Deres rum.
Sir, vær rar at kalde mig Abigail, eller Abby.
Udmærket. Kom ikke ind, hvis døren er lukket.
Mr. Keats vender ikke tilbage. Han har bosat sig i London.
Sig til mr. Keats, at vi har passet på hans ejendele.
Mr. Brown har sagt at jeg kan lære at læse og sådan.
Jeg sagde: "Hvad skulle jeg læse?"
Han sagde: "Selv ikke Biblen er så kedelig som du måske tror."
Og han sagde, at Højsangen-
- rummer så sjofle afsnit at selv en kirkens mand må rødme.
Han siger, at når jeg selv kan læse vil jeg se, han ikke er fuld af løgn.
Goddag, Toots.
Goddag, mr. Keats.
Goddag, miss Brawne.
Mor, vi fandt den. Fanny havde nøglen, som jeg troede.
Hvornår rejser du til London igen?
Din vest har ikke noget foer.
Og din frakke...
Det er et lille hul i den. Jeg kan sy det uden at det kan ses.
Min sødeste pige, jeg lever i dag som var det i går.
Jeg var helt henført hele dagen. Jeg føler mig i din vold.
Lov mig, du aldrig er mindre venlig mod mig, end du var i går.
Du blændede mig. Intet i verden er så lysende og fint.
Jeg er helt opslugt af dig. Det føles som om jeg opløses.
Fanny...
Mrs. Dilke har fortalt mig...
Mr. Keats vil flytte ind igen, og hun vil vide om jeg har indvendinger.
Det har du naturligvis ikke.
Mr. Brown er mr. Keats' bedste ven. Hvorfor skulle vi gøre indvending?
Mr. Dilke og jeg er bekymrede over-
- om så nær forbindelse vil lægge begrænsninger for dig.
Nej.
Mr. Keats har ikke råd til at gifte sig.
Hans situation er ret så håbløs.
Hvis du og han bor dør om dør, hvordan vil du så kunne møde andre?
- I er forlovet! - Det er ikke en forlovelsesring.
- Du burde ikke gå med den. - Jeg har den på fingeren ved siden af.
Du lærte mig at elske, men sagde aldrig: "Kun de rige."
En forbindelse er så svær at hæve.
Hvilende på min elskedes bryst
Altid mærke det svulme og falde
Og altid vågne med en sød uro
Og altid høre hendes blide åndedrag.
Det var nyt.
Fra hvilket digt?
Dit.
Klare stjerne-
Gid jeg var standhaftig som du
Ikke i strålende ensomhed højt oppe i nattens hvælv
Hvorfor siger du 'ikke'
"Ikke i strålende ensomhed"?
Frygter du at jeg ikke er standhaftig fordi jeg tager med mor til dans?
Dril nu ikke, Fanny.
Hvorfor ler du?
Jeg siger til hende at jeg er upasselig.
Nej, tag af sted.
Tag af sted.
Gå.
Vores irske Abigail undlader aldrig...
...at bage scones så fine som svaner...
- Vil De have marmelade til? - Ja tak.
Dejligt.
Fanny! Kom ind, det er blevet koldt.
Mr. Keats er taget til London uden en frakke.
John, har du drukket vin?
Jeg blev særdeles nedkølet.
Jeg stod på ydersiden af vognen.
Men nu mærker jeg det ikke.
Abigail!
Abigail, stå op og klæd dig på, vi må have fat i en læge.
Abigail, kom med vandet. Jeg må have et vandfad og en håndklæde.
Jeg skal også have glas. Til side.
Keats har allerede bedt om-
- at se miss Brawne, men jeg sagde, at hun var taget til byen.
- Men det er jeg ikke. - Vi må holde mr. Keats rolig.
- Jeg vil ikke deltage i bedrageriet. - Det er ikke et bedrageri.
Jeg er blot fast besluttet på at bevare min ven i live.
Vil jeg da slå mr. Keats ihjel med hengivenhed?
Måske. Jeg formår vist ikke at forklare Dem situationens alvor.
Keats er i min pleje, og besøg sker efter mine regler, eller slet ikke.
Vi Brawnes vil gøre alt i vores magt for at mr. Keats skal komme sig.
Jeg undrede mig over hvor du var.
Jeg har ventet hele dagen på at få lov at være hos dig.
I går aftes fik jeg...
Jeg fik en blodstyrtning.
Jeg troede, at jeg skulle kvæles.
Jeg sagde til mr. Brown:
"Dette er ulykkeligt."
Mine tanker gik til dig.
Mit kære væsen. Når du får dette opholder jeg mig i forstuen-
- for at få et glimt af dig i haven.
Når jeg ser tilbage på ekstaserne og elendigheden, du har forårsaget-
- så undres jeg over den skønhed som har bevaret magien så levende.
Frygtelig var muligheden for at falde i dødens favn og ikke din.
Forskellen er en utrolig kærlighed.
- Gå nu din vej! - Nej, Brown.
Jeg bliver ængstelig hvis jeg ikke kan se hende.
Gå dog i seng med hende. Hun vil opfylde alle dine ønsker.
Det kunne måske lindre din tilstand.
Gør dig ikke besvær med at skrive en masse.
Send mig blot et godnat til at putte under puden. John Keats.
Lad ikke mig hindre din rejse til byen.
Denne fængsling af dig er måske uden ende.
Måske bør du ikke komme før i morgen aften.
Du kender vores situation.
Jeg bliver anbefalet ikke at læse digte, endsige skrive dem.
Gid jeg nærede det mindste håb.
Jeg kan ikke sige, "glem mig," men der findes umuligheder i livet.
John.
- Hvorfor siger du umuligheder? - Jeg har...
...hostet blod igen.
Jeg frygter, sygdommen har fået overtaget...
...og at jeg ikke bliver rask. - Jeg kan ikke forlade dig.
Jeg har det største håb for din nye digtsamling.
De digte er smukkere end mr. Coleridges og mr. Wordsworths-
- tilmed smukkere end Lord Byrons.
Hvad fejler dig, riddersmand-
Så ene og så bleg du står-
Sivene langs søen er visnet bort-
Og ingen fugle synger.
Jeg mødte en Dame i vangen-
Hendes skønhed var komplet, et alfebarn-
Hendes hår var langt-
og hendes gang var let og hendes øjne vilde.
Jeg satte hende på min væle ganger-
Og så intet andet dagen lang-
Hun bøjede sig til siden og sang en alfesang-
Hun fandt mig rødder så søde-
Og vild honning og mannadug-
Og vist sagde hun på et sælsomt sprog:
Jeg elsker dig for vist.
Hun tog mig til sin elvergrotte-
Og græd og sukkede så dybt
Og dér lukkede jeg hendes vilde, vilde øjne med fire kys.
Og dér vuggede hun mig i søvn-
Der drømte jeg en drøm - ve dig!
Den sidste drøm jeg skulle have-
På den kolde bakkeskråning.
Abigail!
Mr. Brown bad mig at give dig dette i morgen-
- men jeg ville ikke vente.
Han er den mest grusomme-
- og hårdhjertede mand i hele verden!
Min gud!
Min gud! Gid jeg var død!
- Jeg koger af raseri! - Du må ikke lade dig ophidse.
Abigail er med barn-
- men, af skam eller frygt, vil hun ikke sige med hvem.
Brown, vi må finde ud af, hvem det er.
Når vi har hans navn må han tage ansvaret for sin uanstændighed.
- Kald på hende. - Det er ikke nødvendigt.
Hun har sagt, at jeg er faderen.
Jeg havde ikke bemærket nogen kærlighedsaffære.
Der var heller ingen. Eller jeg må have sovet imens.
Så let du lader dig selv komme til.
Jeg er gået med til at betale for barnet.
Det værste er-
- at jeg ikke kan beholde stedet her. Jeg må leje ud noget før til sommer.
Jeg føler mig så ringe ved at bede dig flytte, når du slet ikke er rask.
Jeg kan ikke gøre andet. Jeg overbebyrdet med gæld.
Tænk ikke på det.
- Jeg klarer mig. - Fæhoved.
Fæhoved.
På sådan en tilfældig måde bliver et nyt liv skabt.
Jeg vil gerne høre Deres mening om mit nye maleri: Fortvivlelsens hule.
Hvis De siger han ikke overlever endnu en vinter her, må vi handle.
Hør hvad dr. Bree har at sige om klimaet og Keats' helbred.
Han må flytte til et mildere klima. Jeg anbefaler Italien.
- Rom? - Rom er godt.
- Vil han gerne til Rom? - Han klarer ikke vinteren ellers.
- Hvad siger du til Italien, John? - Finansieringen er et vigtigt emne.
Kan vi ikke starte en indsamling?
Det virker muligt.
Du får brug for en ledsager. Brown, du tager vel med?
Så afgjort... Nogen må tage med. Jeg ved ikke, om jeg kan.
- Er det et nej? - Miss...
Jeg kan hjælpe dig med at finde et værelse for sommeren.
Sam. Gå bagved os.
Jeg vil med dig til Italien. Vi kan gifte os.
Mine venner taler om at tage til Italien, men jeg har så få penge.
Jeg har knap råd til værelset her i Kentish Town.
- Tag afsked med mig her. - Hvorfor?
Vi har ikke sengetøj.
Ja, ja, jeg kommer!
Mr. Hunt kan ikke have ment dette værelse.
Jeg sagde jo, du ikke skulle komme.
Gå nu.
Gå!
Værsgo at spise.
Hvor er Fanny?
Hun spiser ikke med.
Hvordan har du det?
- Hvor længe har mr. Keats været væk? - I fem uger.
Det er måske det bedste.
Det bedste for hvem?
Jeg tænkte, at adskillelsen måske var en lettelse under omstændighederne.
I ønsker alle, at jeg vil give op, men det kan jeg ikke.
Jeg kan ikke, om så jeg gene ville.
John?
Hold dig væk, hvis du ikke elsker mig-
- eller din samvittighed ikke er ren.
Min elskede!
Jeg troede mit hjerte skulle briste.
Mor!
Mr. Keats? Toots, luk døren op.
Forsigtig...
Tak.
- Kom der noget blod? - Nej.
Bor han her?
Ja. Ja, i nat.
Jeg må undersøge patienten.
Må han blive her i morgen? Indtil han rejser til Italien?
- I er ikke officielt forlovede. - Kan vi ikke blive det?
Der er ingen ende på det. Så vil du giftes og rejse til Rom.
Vi skulle aldrig være flyttet ind. Jeg lod det ske.
Bare indtil han tager til Italien.
Du er allerede genstand for så megen sladder.
Så lad os da blive forlovet.
Toots...
Har du spist rosenknopper igen?
Hvorfra får da dine kinder deres blussen?
Jeg har fået bekræftet din plads på skibet til Napoli.
- Hvornår sejler det? - Om ti dage. Efteråret er på vej.
- Håbet svinder, jo længere du bliver. - Så kan det ikke udskydes.
- Så må jeg marchere ind i ilden. - Vil De have lidt mere, mr. Severn?
- Er hans rejse betalt? - Ja.
Hvad hvis der sker mr. Keats noget.
Eller der sker dig noget, i et fremmed land.
Hvordan vil du så overleve?
Det burde ikke være Severn. Han kender ham knapt.
Hvor er det fjols til mr. Brown når han behøves?
Jeg fandt en gås til mr. Keats sidste middag.
Sig ikke sidste.
En, to, tre...
Toots...
Mr. Keats?
- Der forsvandt hun. - Hvad skete der?
Meget fint.
Og kom ikke igen. Her er der intet efterår.
Forsigtig.
Har du det godt?
Skal vi sætte os ned?
Mrs. Brawne, det er til Dem.
Hvor er det smukt!
Kære, skøre dreng!
- Er den en succes? - To meget positive anmeldelser...
...fra venner.
Seks var stort set positive og fire var fjendtlige.
- Er det så en succes? - Ja, i højeste grad.
De sælger altså godt.
Kom tilbage. Bo hos os. Gift dig med vores Fanny.
Jeg elsker dig.
Vi burde tage afsked nu.
Skal vi vågne op...
...og opdage at alt dette kun er en drøm?
Der må være et andet liv. Vi kan ikke være skabt til en sådan lidelse.
Jeg tvivler på, vi ser hinanden igen på denne jord.
Hvorfor rejser du så?
Hvorfor skal du rejse?
Mine venner har betalt. Der er intet håb, men jeg kan ikke afvise dem.
Sig, at du er for syg!
Vi har et vævet et net, du og jeg.
Det er fastgjort til denne verden-
- men det er en verden vi selv har opfundet.
Vi må skære tråden over, Fanny.
Nej.
Nej!
Det kan jeg ikke.
Det bliver jeg aldrig i stand til.
Du ved, at jeg ville gøre alt...
Jeg har en samvittighed.
Vi lader som om jeg kommer til foråret.
Det gør du.
Vi vil bo på landet.
Tæt på min mor.
Vores soveværelse vender ud mod en lille æblehave.
Bag den er et bjerg hyllet i tåger.
Vi kan skabe en have hvor alle slags vilde blomster gror.
Og vi går i seng...
...mens solen stadig står højt på himlen.
Når det bliver mørkt skinner månen gennem skodderne.
Og jeg vil holde dig tæt-
- og kysse dine bryster...
...dine arme...
...din talje.
Overalt.
Berøring har hukommelse.
Det ved jeg.
Ikke ét ord.
Mor, mr. Browns baby har rødt hår.
Goddag!
Åh, du smukke dreng!
Godt klaret!
Goddag.
Det er så rart at møde dig.
Har De set barnet?
Det ligner Abigail.
John er nået frem til Napoli.
De har sat hans skib i karantæne.
Han skrev at han kom med flere vitser i bar desperation på to uger-
- end i noget år i hele hans liv.
Jeg ville gerne have været der for at høre dem.
Det kunne De, hvis De var taget med.
Det er ikke så enkelt. Med barnet...
...og begrænsede midler.
Og så er der problemet med sneen og Alperne.
Og manglen på vilje.
Skal jeg sige det højt? Vil det tilfredsstille Dem?
Skal jeg sige det?
Jeg har svigtet John Keats. Jeg svigtede John Keats.
Jeg svigtede John Keats!
Jeg svigtede ham! Jeg svigtede ham!
Jeg vidste ikke før nu i hvilket fast greb, han holder mit hjerte.
Det er til dig, mor.
Det er fra Italien.
Det er fra mr. Keats.
Han skriver: "Det ligner en drøm."
Begynd forfra.
Det er koldt udenfor.
- Hvordan har I det alle sammen? - Udmærket. Men hvad med mr. Keats?
Mrs. Brawne, det er lige så ubærligt for mig-
- som jeg ved, det vil være for Dem.
Mr. Keats er død.
Jeg har modtaget et brev fra Severn og...
Jeg har lavet en afskrift til Dem, miss Brawne.
Må jeg bare læse det op?
"Fredag, 23. februar.
Ved firetiden om eftermiddagen kaldte Keats på mig:
"Severn, hjælp mig op, for jeg er døden nær."
"Jeg kommer til at dø en let død."
"Vær ikke bange. Tak gode Gud, at den er kommet!"
På et tidspunkt brød koldsveden over hele hans krop. Han hviskede:
"Ånd ikke på mig. Det føles som is."
- Keats døde umærkeligt..." - Nej, ikke mere!
Åh, gud!
John!
Mor!
Jeg kan ikke få vejret!
Mor!
Sammy?
Samuel?
Klare stjerne
Gid jeg var standhaftig
Som du er-
Ikke i strålende ensomhed højt i natten-
Som ser-
Med evigt åbne øjne-
Naturens tålmodige, søvnløse eremit-
Vand i endeløs bevægelse-
Skyller rent alt vraggods på menneskets kyster-
Eller ser på den bløde nyfaldne maske Af sne over bjerge og højmoser-
Og dog stadig standhaftig
Stadig uforanderlig-
Hvilende på min elskedes bløde bryst-
Og mærke for altid...
...hvordan det stiger og falder-
Altid vågne op...
...med en sød uro-
Og stadig, stadig høre hendes blide åndedrag-
Og leve sådan for evigt-
Eller også langsomt glide ind i døden.
Fanny Brawne vandrede på heden i mange år, ofte til langt ud på natten
Hun glemte aldrig John Keats og tog aldrig hans ring af.
Keats døde som 25-årig i den tro, at han var en fiasko.
I dag er han anerkendt som en af de største romantiske digtere.
Oversættelse: Birgitte Sandell PrimeText International