Ytterligare en topplåt från det bubblande 60-talet.
Nåt för er fotbollsfans. Jag har Bromleys center David Roberts i studion.
- En hälsning till fansen, Dave? - Tack för allt stöd på Hayes Lane.
Det låter underbart, Dave. Berätta lite om hemstadens klubb, Bromley FC.
Tony, vi spelar i Isthmian-ligan och vi hoppas bli uppflyttade i år.
De senaste 15 säsongerna har varit tuffa, men vi går vidare.
Din favoritmat?
Friterad torsk och pommes när jag kopplar av.
Brässerad selleri och te på matchdagar.
Måste vara ett föredöme för barnen.
Intressant, Dave. Har du nån hälsning till dina kvinnliga beundrare?
Ge mig dina mackor. Ge mig mackorna. Jag är hungrig.
Du vill inte ha dem. Jag lovar. Jag har slickat av all marmitejäst.
Du är inte klok.
- Hej, flickor! - Hej, mrs Roberts.
Du glömde bananen på köksbordet så jag tog med mig den.
Herregud, du har nåt brunt smuts i ansiktet. Kom hit.
Det var bättre.
Häftigt Dave. Nu sänder vi direkt från matchen.
Dave Roberts har bollen. Folk trodde matchen var klar.
Det är den nu! Kom igen, Bromley!
England mot Västtyskland.
Vår historia börjar tre år tidigare, 1966.
Jag hade varit på semester och lyssnat på när England vann VM.
Där är jag i tältet.
Snubben med korven är farsan.
Vi var på tältsemester.
Mamma tyckte det skulle vara bra för oss så hon kunde återhämta sig hemma.
Hon har varit dålig sen jag föddes med bredsida-55.
- Det är mål! - Ja! Kom igen, England!
När Hurst nätade för fjärde gången flippade jag totalt.
Vi var planetens bästa lag.
Jag hade alltid älskat fotboll, men nu var min passion gränslös.
Ta av dig tältet! David!
Hela vägen till hotellet hyllades mästarna.
Fruar, mammor och flickvänner åkte med dem. Det var som en saga.
Aldrig hade spelare dyrkats på det här sättet.
Jag vill hålla på West Ham Alla mina vänner gör det.
- Snälla, farsan. - Du har inga vänner.
- Tottenham, då? - Det är bara... en timme med tåg.
Du vet vad pappa tycker om kommunala kommunikationer.
- Nej, vad tycker du? - Misshagad.
- Klubben längre ner på gatan, då? - Bromley?
Ingen håller på Bromley. De är skit.
Fotboll är skit. En dag kommer du att förstå det. Lita på mig.
Jag tänker faktiskt förbjuda allt fotbollssnack här hemma.
Skriv upp det på listan, Gertrude.
Min gamla mamma menar att jag blivit som pappa.
1966 kunde jag inte ha föreställt mig nåt värre. Han hatade faktiskt fotboll.
Vem hatar fotboll? Visst ja, hippies också.
Man ville inte att han skulle gå igång på hippies.
Från mamma Vår hemlighet
Tottenham Hotspurs!
Skulle jag till sist få se legenderna från division ett.
Jimmy Greaves, Martin Chivers och Alan Mullery.
Bromley. Herregud.
Men, nej! Det var Bromley FC i fel färger.
Det sägs att men inte kan välja vem man förälskar sig i.
Och tack vare min mamma så blev jag tokförälskad i dem.
Baserad på verkliga händelser...
...och lite rykten.
Det här handlar om säsongen 69/70.
Som jag minns den.
Varför ger du dig av så tidigt, raring? Hon är halvnio. När är avsparken?
Klockan tre. Det är West Ham. Det kan bli publikrekord.
Ja, det är bäst du skyndar dig.
- Vad har du där? - Fågelmat. Den här veckans projekt.
Han har ärvt sina praktiska färdigheter från dig, älskling.
- Vi ses, mamma. - Vi ses.
Han är för gammal för scouterna. Det vet du, eller hur?
Det var fotboll. Min och mammas hemlighet.
Jag hade tvingats låtsats vara en pojkscout i tre år.
Skälet till att jag stack så tidigt var att jag ville vara säker på att få en sittplats.
Så att jag kunde berätta för barnbarnen-
- att jag var på vänskapsmatchen mot West Ham United.
Klockan var nio och jag hade bara sex timmar kvar att vänta.
Jag tog med fotbollsskorna ifall Bromley var en spelare kort.
Mamma hade köpt några billiga från Woolies. Jag målade "Mitre" på sidan.
Man vill väl inte se dum ut.
En timme före avspark kom de.
Det här är spelarna som kommer leverera succén som Bromley förtjänar.
Och West Ham har inte en chans.
Alan Stonebridge. Bromleys målspottare och min hjälte.
En briljant spelare. Han var vårt stora hopp. Han var Stoney.
Stunden jag inte trodde jag skulle få bevittna på Haze Lane hade kommit.
Jag skulle få möta VM-vinnare.
- Ursäkta, kommer Geoff Hurst? - Nej, grabben.
- Bobby More? - Näpp.
- Martin Peters? - Ska du ha en autograf, eller inte?
Nej, jag tror inte det. Tack.
- Ursäkta, har ni med nån bra spelare? - Dra åt helvete!
Jag insåg i efterhand... att det var lite okänsligt.
Vår ordförande, Charlie McQueen. En uppkoppling och miljardär.
Det var han som skulle göra det omöjliga. Ta oss till det förlovade landet.
Den Södra ligan.
Mina damer och herrar. Här följer nyheter om Bromley.
Laguppställningen står i programmet-
- förutom att Graham Browne ersätts av Ginger Warburton.
Grahams fru har ringt och sagt att han har ont i magen.
Jösses!
Charlie, jag serverar dig te på fat.
Sex sockerbitar. Du får ruttna tänder. Jag vill inte kyssa dig.
Okej, gullet. Tjata, tjata...
Jag älskar det här stället. Det här var mitt lag.
Det här var Bromley FC.
Nya kaptenen, Jeff Barnes, ersätter hemmasittande Ted Moffat på mittfältet.
Det skulle bli vår säsong.
Allt vi behövde göra var att få en bra start.
Kom igen Bromley!
Innan vänskapsmatchen kände jag en våg av optimism-
- som sköljde genom mig, som aldrig tidigare.
Den mest malplacerade optimismen i fotbollens historia.
Vad hade jag väntat mig?
West Hams vänstermittfältare hade kostat 20000 pund.
Vår hade sjukskrivit sig för ont i magen.
Så började det händelserikaste året i Bromleys fotbollshistoria.
Vid jul hade min optimism försvunnit.
Och förruttnelsen hade börjat.
Vi var dåliga. Så jävla dåliga.
Men botten var inte nådd.
Dum inter homines sumus colamus humanitatem.
Malum consilium quod mutari non potest.
Om du lever med människor, försök vara...
...mänsklig.
Det kanske appellerar till dig, Roberts?
Det är bäst att det är viktigt.
Vill nån hänga med på Bromley mot Barking på lördag? Jag betalar.
Sluta!
Sluta nu!
Stäng dörren, Roberts.
Stoney dribblar förbi en, passar. Skott!
Vilket mål av Alan Stonebridge.
Bromley vinner FA-cupen. Fantastiska scener.
Jag köpte Advertiser varje vecka.
Jag klippte ut allt om Bromley och klistrade in det i mitt album.
Den eftermiddagen skulle min kärlek till Bromley-
- och mitt försök att hitta likasinnade kollidera.
BROMLEYS MANAGER I HETLUFTEN
Vi måste göra mål. Så enkelt är det.
- Vad tycker du, Roy? - Jag vet inte.
Som en känd man en gång sa:
Han vars åsikt är framtvingad är ingen man alls.
Nej, det stämde inte riktigt.
- Låt han med åsikter vara... - Vadå?
- Vem sa det? - Vem sa vad?
Vad kan jag hjälpa er med, pojkar? Ålpaj och två kupor mos.
Bönor för Roy och tre koppar te, gullet.
Ny frisyr, Derek?
Vi förlorar inte om Ellis tar ut Browne och placerar honom långt upp.
Jag hade tagit in Stonebridge tidigare. Låtit honom ligga bakom yttrarna.
Han är bara på att skapa utrymme och det skulle ge honom ytor.
- Hör ni Alf Ramsey där borta? - Alf Ramsey är faktiskt min morbror.
- Är det sant? - Nej.
Vi är alla eniga om att Dick Ellis måste gå.
Han förstör för klubben. Vi måste agera.
Jag var inte säker på att det skulle hjälpa laget.
Men vilken eufori att knyta an till andra människor, som en drog.
- Vi kan bojkotta matchen. - Nej. Vi måste skicka ett starkt budskap.
Jag har det. Jag lånar pappas färg. Vi kan chocka laget ända in i märgen.
Vi kan chocka hela ligan in i märgen.
Februari, 1970 15 matcher kvar
Bromley mot Barking
Bromleys öde och mina vänners öde vilade på mina axlar.
Jag var redo.
DICK VÄCK
Nu kör vi.
Jag satte mig på supporterläktaren.
När mina vänner placerade ut sig runtomkring-
- väntade jag på att Dick Ellis skulle sätta sig i bunkern.
Förhoppningsvis för sista gången.
Dick hade skött Brighton, Swindon och nu senast Reading.
Inte klubbar, utan tryckerier. När det gällde fotboll var han en gröngöling.
- God middag, SIR. - Hej, mr Ellis.
Vilken vacker dag.
Ja. Jag tänkte se matchen härifrån idag.
- Jag hoppas att turen ska vända. - Jag håller tummen.
Fryser du? Du liknar en eskimå.
- Nej, jag har bölder på armarna. - Jag förstår.
- Smittar det? - Nej, jag inte får vara i solen bara.
- Hoppas det blir seger för dig i dag. - Detsamma. Lycka till.
Stoney, glöm inte att ligga långt bak. Herbs behöver utrymme.
Kom igen!
Vad sysslade jag med? Ellis verkade vara trevlig.
Men jag var tvungen att agera. Jag har aldrig varit så nervös.
Vilket beslut. Ska jag stödja den sittande managern.
Eller ge vika för grupptrycket?
- Kan du hålla den här, mr Ellis? - Självklart.
Olyckligtvis hade det blivit lite kruxigt att genomföra planen.
Jag höll på att bli marmite-pålägget på en Bromleysandwich.
Vi måste vinna i dag, Dick. Sponsorerna jagar mig som besatta.
"Rossis Glass" kommer inte att stödja oss om vi blir nerflyttade.
Jag känner mig stärkt av förra veckans succé mot Wycombe.
De spelade med nio man och tre av dem såg packade ut.
Vinn i dag eller så är du ute.
Perfekt, mr McQueen hade gjort jobbet.
Förlora i dag och laget skaffar en bättre manager.
Jag kunde slappna av till slut.
Slappna av är väl överdrivet. Jag höll på att drunkna i min egen svett.
Måste jag ha den här på mig...? Jag ser ju så dum ut.
- Du vill supporta pappas lag, gumman? - Nej, inte precis.
Får jag gå till mamma sen?
Nej, lördagar är du med Anoushka och mig.
Sitt ner och titta på matchen och var tyst.
Kom igen, Bromley! Spela boll!
Jag gillar din jacka.
- Tack. - Är du inte varm?
Jag har varbölder.
Efter George Best och Alan Stonebridge-
- var Ruby McQueen den vackraste jag sett.
Men jag hade ett jobb att göra och fotbollsfans att imponera på.
- Ellis, städa ut ditt skrivbord. - Mitt skrivbord?
Jag sa till McQueen. Ge honom en sista match och sen kicka honom.
Bra idé, grabben, sa McQueen. Jag ska se till att han håller löftet.
Om jag förstod dig rätt nu så är Ellis borta.
Ja, han kokade.
Jag fick sära på dem. Jag trodde McQueen skulle knocka honom.
Han sa att han ville erbjuda mig jobbet som manager.
- Manager? Är du säker, Dave? - Ja...
Jag kanske tar jobbet. Jag måste fundera på mina möjligheter.
Jag måste berätta för de andra.
Det kunde inte ha gått bättre. Ellis var borta och mina vänner älskade mig.
Och Stoney... gjorde mål.
Ja! Bra, Stoney!
Okej, vi släppte in sju...
VI ÄR BROMLEY BOYS KOM IGEN!
VI ÄR BROMLEY BOYS
Alan Soper. 140 matcher. Fyra nollor. Traktormekaniker.
- Får jag ställa några frågor? - Inga problem.
Vad tycker du om att ordföranden sparkat managern?
Det är första gången jag hör det.
- Okej. Vad är Stoneys favoritmat? - Inte fan vet jag.
En till bara. Föredrar Alan Stonebridge kokta eller pocherade ägg?
- Jag vet inte... - Äggröra?
Fråga honom själv.
Var är Stoney?
Han väntar på ordföranden i klubbhuset. Stick.
Lägg av, Dick. Det är ett skämt! Inte ens ett skämt. Det är pinsamt.
- De hade en dålig dag. - En dålig dag? Det blev 7-1, herregud.
Ingen kan göra det här jobbet, McQueen. Du förstör den här värdelösa klubben.
Jag har sett siffrorna. Du spelar bort klubben. Alla vet om det.
- Vi är bankrutt efter den här säsongen. - Jag skulle hålla tyst, om jag var du.
Gör dig själv en tjänst och stick innan jag blir elak.
Bankrutt?
Vad har jag gjort?
Jag har ramlat in i norra Kents fotbollsepicentrum.
Charlie McQueens kontor.
Stället där spelarkarriärer köps och säljs.
Maktens äkta tron.
Helt otroligt. Jag har avslöjat själva källan.
Jag hade trott att mitt urklippsalbum var opuset till Bromleys moderna tid.
Jag hade fel. Allt man ville veta om laget fanns här.
Pete Amato hade varit gift tre gånger.
Herbie Lane har nyligen dragit ut en visdomstand.
Jeff Barnes hade kronis... latenta hemorrojder.
En guldgruva. Jag var tvungen att berätta det för grabbarna.
Här är den. Vad har Stoney haft för sig?
Inte särskilt mycket.
"Budet från Man U. Accepterat."
Åh, herregud.
Transfereringen klar
Det här kan inte stämma?
- Är du okej? - Nej, inte precis.
- Vad gör du här? - Berätta inte. Han dödar mig.
Varför står det "Dick Väck" på tröjan?
Dick Ellis. Det skulle vara en enmansprotest.
Var det därför du hade jackan på dig...? Du har inga varbölder då?
- Hej, jag är Ruby McQueen. Trevligt. - David, Dave Roberts.
Vad gör du här?
- Känner du till nåt om Alan Stonebridge? - Vem?
- Stoney, vår centerforward. - Jag vet inte vad det betyder.
- Har han sagt nåt om Manchester? - Jag tror inte det.
Det kan han ha gjort för några veckor sen. Han hade lite affärer norrut.
- Vilken typ av affärer? - Han pratar knappt med mig.
- Vad menar du? - Mina föräldrar skilde sig i juni.
Det är för att han är gift med klubben.
Det är väl inget fel med det.
Mamma tröttnade på hans spelande. Hon säger att vi får lämna huset.
- Vad gör du? - Ingenting.
- Mår du bra? - Nej, inte precis.
Varsågod. Jag använder den knappt.
- Varför har jag inte normala föräldrar? - Min farsa är inte klok.
- Hurså? - Han säger att fotboll är slöseri med tid.
- Ja. - Nämen...
Det är ingen fara, Ruby. Det var så du hette, va?
Jag känner inte din mamma, men din pappa är verkligen bra...
...och jättetrevlig.
Han är en fullvärdig ordförande... och det säger inte lite.
Tack för att du lyssnade, David.
- Kom igen, pappa kommer snart tillbaka. - En sekund bara.
Skit också.
Jag drog faktiskt inte från en gråtande tjej.
Jo, så var det, men jag var tvungen att snacka med de andra.
David?
Min fotbollsklubb satt i skiten.
David?
Ingen manager, på randen till konkurs.
Möjlig nedflyttning och intrasslad i fotbollshistoriens största affär.
Fotbollshistorien utanför ligan.
KAN ALLA BARA HÅLLA KÄFTEN!
- Okej, nu tar vi det lugnt. - En i taget snackar.
- Roy, har du en fråga till Dave? - Ja.
Mr Roberts, du lyfter flera intressanta frågor.
Jag vill fokusera på den viktigaste. Vad är latenta hemorrojder?
För i helvete, Roy! - Berätta vad du kom fram till, Dave.
Det är en katastrof. Manchester United köper Stoney.
Anbudet är redan accepterat. Han lämnar oss, eller hur?
Det låter lite långsökt.
Ruby säger att hennes farsa haft hemliga möten i Manchester.
Bromley är tydligen bankrutta så vi behöver pengarna.
- Vem påstår det? - Dick Ellis.
- Menar han att vi är på fallrepet? - Japp.
De har presskonferens i eftermiddag. Vi borde vara med på den.
- Det är väl inget du hittar på, Dave? - Nej.
Mina avslöjanden hade hög status hos mina nya vänner.
På nåt sätt fick jag bli center i Dereks söndagsligelag.
Hayesford Park Reserves.
Det visade sig snart att jag inte skulle ligga på topp.
Det beslutades att min talang gjorde sig bättre som lagets pålitliga burväktare.
Efter ett krismöte i halvtid blev jag befordrad till det ultimata jobbet-
Hayesford Park Reserves manager.
Hej, Dave. Du glömde din jacka.
- Det var honom jag berättade om. - Jag förstår vad du menar.
- Har du varit här länge? - Nej. Spelar du fotboll?
Ja. Du missade precis mitt hattrick. Högern, vänstern och huvet...
Åh, jag är hemskt ledsen. Är den bruten?
Jag springer efter en bår... Nej, vi har ju ingen. Vänta lite.
Gå bort!
Vi förlorade matchen med 16-0. Derek tog över målet och blev lagets lirare.
Roy, rör på dig!
Jag var extatisk över att få leda ett lag.
Jag fick till och med snacka med tjejer.
Okej, jag dödade nästan en av dem, men kom igen fotboll och tjejer.
Det var det man drömde om.
Dick har gjort ett bra jobb för klubben de senaste tre åren.
Men eftersom vi kämpar i botten på tabellen-
- kände jag att... känner vi att det vore bättre om han fokuserade...
...på sitt tryckeri.
Han har bett mig läsa upp ett kort yttrande, vilket jag är hedrad av.
"Om du bor i Orpington-området och har behov av trycksaker, stora eller små"-
- "titta in till Ellis Master Print och fråga efter Dick."
Några frågor?
Tony Flood, Advertiser. Vem ersätter Ellis som manager?
Laget tas ut av en kommitté av styrelsemedlemmar och mig.
Det blir ingen manager alltså?
En utvald kommitté av lagets kommitté leder laguttagningskommittén.
Skärp dig, Tony. Det är inte komplicerat.
Fler frågor?
Derek Dobson från supporterklubben.
Har ni några planer angående försäljning av spelare?
Vad snackar du om?
Har ni några planer angående A-laget?
Jag vet inte vad du tror att du vet, Derek.
Men du vet ingenting. Okej?
- Berätta vad du vet? - Håll käften.
Håll käften själv.
Ja, dåså. Tack för att ni kom. Nu kan ni dunsta.
Ni där! Kom hit.
Jag tycker att ni inte ska lägga... era näsor i blöt!
Är det klart?
- Ja, herr ordförande. - Bra. Stick härifrån nu!
Sätt dig, David. Jag har något att säga.
- David, visa pappa lite respekt. Sätt dig! - Förlåt, mamma.
Mamma och jag har träffat mr Travis från skolan.
Han säger att du medvetet får andra elever att tappa koncentrationen-
-på grund av ditt nonsensprat.
- Flytta mig till ett fotbollsgymnasium. - Nej, du stannar där du är.
Du ska bli internatelev på heltid. Vi har lovat att ditt beteende förbättras.
- Det kan ni inte göra. - Det räcker nu, David.
Varför vill ni göra er av med mig? Varför hatar ni mig så mycket?
Vi hatar dig inte så mycket.
Det är faktiskt det motsatta.
- Det blir internat, punkt slut. - Nej, jag vägrar.
Det är inte rättvist!
Jag fick använda en liknande taktik som den mot Ellis.
Jag beslutade att ta saken i egna händer.
Med bara 12 matcher kvar skulle jag interneras i Seven Oaks.
- Vill du ha en sandwich? - Nej tack, jag hungerstrejkar.
- Varför då, grabben? - Mina föräldrar skickar mig på internat.
Det är inte rättvist
- En glacyrbulle, då? - Ja, det vill jag gärna ha.
Jag var ganska säker på att man gjorde undantag för bullar i hungerstrejker.
Det är inte rättvist!
Stäng den satans dörren, Roberts!
Trots att jag nästan dog under strejken har jag inte svultit.
Jag ramlade av taket när jag försökte få fatt på en förrymd malteserhund.
Jag fick börja på internat.
Nåt måste förändras.
Bromley led ytterligare en tragisk förlust
I min frånvaro fortsatte laget leverera sämsta resultaten i klubbens historia.
Sen i julas har laget spelat 10 matcher, förlorat 10, gjort 3 mål-
-och släppt in 45.
Min dröm om att vara tabelletta har blivit medioker.
10 mars, 1970 8 matcher kvar
Bromley mot Maidstone United
Robert! Kom tillbaka hit!
Jag måste tillbaka till Hayes Lane.
Jag var tvungen att bevisa att jag inte var en lögnare.
Jag vet att en del tycker att fotbollshysterin är absurd.
Och försäljningen av en deltidsspelare kanske kan verka oväsentlig.
Men inget kan vara längre från sanningen.
När man älskar nåt villkorslöst och det förändras-
- då bryr man sig. Jag brydde mig om de spelade med längre shorts än normalt.
Eller om Eddie Black hade buskigare polisonger än förra gången.
Så ett stort bud från världens bästa lag på er stjärnspelare.
Ni fattar nog...
När andra halvlek kom dök en möjlighet upp-
- för mig att ansöka till min första ställning som manager på Haze Lane.
Kioskbiträde.
Hallå, Dave. Trodde du dött.
Nej, jag är på internatskola... Seven Oaks.
- Du lämnar tidningen där varje vecka. - Ja, Derek nämnde nåt om det.
- Jag hatar det. - Jag kunde ha fått en utbildning.
- Jag sabbade det. Det ångrar jag nu. - Vad hände?
Jag blev förälskad i en tjej. Audrey James hette hon.
Snacka om distraktion.
Jag var 16 och hon var stor som ett hus.
Nej, det där lät inte rätt. Hon kanske var åtta år.
- Det är ännu värre. - Minnena är luddiga.
Jag tror hon blev överkörd av två mjölkbilar. Härliga minnen.
Peter tror att du hittar på det där med Stonebridge för att få uppmärksamhet.
- Det gör jag inte. Det ska jag bevisa. - Ja, varsågod.
Synd, grabben! Kom igen!
Kom igen, Stoney!
Synd, grabben! Kom igen!
4-0 i baken. Helt otroligt.
- Hur är det med näsan? - Den är okej, tror jag.
- Du har inte varit på länge. - Internatskolan släpper inte ut mig.
- Jag älskar skolan. - Verkligen? Du är sjuk.
Mrs Mallard, min biologilärare-
- sa till mina föräldrar att jag är exceptionell och skolan inte hänger med.
- Vilken skola går du på? - Langley Park.
Mamma och pappa vill att jag börjar på universitetet tidigt.
- Jag ska bli läkare. - Jag är internatelev på Seven Oaks.
- Är du också exceptionell? - Jag antar att jag är...
Relegerad! Jag förstår att det är mot reglerna att dyka upp 03.30.
- Men är inte det här lite hårt? - Räcker det inte med 50 piskrapp?
- Håll käften, pappa. - Inte den tonen till pappa.
- Inte här, Donald. - Var var du igår kväll?
Jag höll på med mitt konstprojekt för scouterna, "Södra London nattetid".
Konst i scouterna? Där knyter man väl knutar, eller hur?
- Du ska inte ljuga för mamma. - Jag vet. Det gör dig misshagad.
Det där gäller kommunala kommunikationer.
Jag är ledsen, men mitt beslut är oåterkalleligt.
Jag beslutade att säga till kompisarna att jag slutat i samförstånd med skolan.
Det hade jag hört från fotbollsmanagers.
De goda nyheterna. Mamma hade en vän i Langley Parks styrelse.
En ny skola, jag fick återvända till Haze Lane-
- och till min första ställning som manager i klubben.
- Roy sa att du ville prata med mig. - Ja, vad gör du efter matchen?
Inget särskilt, hurså?
- Tänker du bjuda ut mig på dejt? - Ja, om du vill det.
Vi kan se "Frankensteins blod" på sena föreställningen.
- Okej, det låter kul. - Först måste vi bryta oss in på kontoret.
- Du har nycklar, eller hur? - Varför då?
- Vi måste titta på Stoneys akt. - "Vi"?
Innan ni dunstar. Vinnare av 200-klubbens tärningsspel är... jag.
Tack så mycket. God kväll.
- Vet Roy vad han gör? - Ja, han har spejat för flickscouterna.
- Hur kan jag ha gått med på det här? - Okej, nu gör vi det.
Ge mig nycklarna.
- Vi har inte hela kvällen på oss, grabben. - Det här är löjligt. När börjar filmen?
Om en halvtimma.
Nu gäller det.
- Finns den där? - Lugn.
Jag har den. Den är kvar.
Jävlar i mig.
Det här är otroligt.
Transfereringen klar
Du hade rätt hela tiden.
Ge mig en penna.
Det här såg jag på "Columbo".
Vad står det?
Leeds bud bekräftat med DR
- Herrejösses! - Leeds måste ha bjudit över.
- Han ska till Leeds. Helt otroligt. - Vad betyder "Bekräftat med DR"?
Don Revie.
Ruby. Ruby... Har han nämnt nånting om Don Revie?
- Vem är han? - Vad?
Ni kvinnor slutar aldrig att förvåna mig. Han är manager för Leeds United.
Landets bästa fotbollslag.
David hade rätt. Kolla på kontoutdraget.
Klubben är bankrutt.
- Vi behöver stålarna för Stoney. - Jag sa ju det.
Nu återställer vi kontoret.
Upp med hakan, Dave. Stoney måste gå. Se det från den positiva sidan.
Jag får aldrig se honom spela igen.
Vad vill du helst förlora, Stoney eller Bromley?
Jag antar att du har rätt.
David, filmen börjar om 20 minuter.
Lugna dig, Ruby. Han är upprörd.
- Jag vet nåt som muntrar upp dig. - Kom igen nu!
God afton, sir.
- Hallå, konstapeln. - Vad har du för dig?
Inget särskilt. Jag tar mig bara en kopp. Vill ni ha?
Det är inte mycket kvar. Ni får halva var.
Det har rapporterats om kringstrykare.
Du får följa med oss.
- Vänta! - Jag är ingen kringstrykare.
- Det är faktiskt tvärtom. Får jag köra? - In där bak.
Hur känns det att vara här, Daveponken?
- Det känns rätt bra. - Du måste släppa honom.
- Du kan se honom på tv. - Antar det. Hade inte tänkt på det.
Vi borde inte vara här. Det är sent. Kom nu.
- David, har du nyckeln? - Ja, vänta lite.
Åh, nej.
Vad är det, Dave? Vad har du gjort?
Jag glömde den i dörren... på utsidan.
- Du skojar! - Förlåt, men jag är deprimerad.
- Det här är en satans mardröm. - Okej, ingen panik.
Roy är på andra sidan dörren, eller hur?
Vi behöver bara göra honom uppmärksam på vår benägenhet.
Roy! Roy! Roy!
Roy!
Det kan vara min pappa.
Hoppa in.
God morgon på er. Är det okej om jag moppar lite?
Så det hade inte gått helt enligt planerna, men mina vänner trodde mig.
Olyckligtvis måste vi släppa Stoney.
FYRA FÖRLUSTER: 23 MÅL INSLÄPPTA
Lagets försök att stoppa fallet hade varit fruktlöst.
Nu låg vi sist med bara tre matcher kvar.
Vi kanske var tvungna att spela i Kents söndagsliga.
Ett liv utan Alan Stonebridge.
Tysta allihop! Tysta!
Det här är David Roberts. Han är ny här. Få honom att känna sig välkommen.
Vill nån visa runt honom på lunchen? Nån frivillig.
Sätt dig hos Ruby McQueen, vår blivande läkare.
Det här hade inte kunnat gå bättre, eller hur?
Där hade ni fel.
Där är du ju, mr Lane. Din nya elev, David Roberts.
- God morgon, David. Hur står det till? - Du är Herbie Lane från Bromley FC.
Mr Lane i skolan, tack. Sätt dig ned.
Fram med övningsböckerna. Idag ska vi tala om kontinentplattor.
Alla tittar hitåt.
Det här var Herbie Lane. Han följde Enfields Mikey Spatts råd att sluta spela-
- och koncentrera sig på att att laga gräsklippare.
Många tyckte att "Herbs" hade varit den bästa mittfältaren utanför ligaspelet.
Sir, vet ni nåt om Stoney flytt till Leeds United?
- Ursäkta? - Stoney går till Leeds för 10 lakan.
McQueen har talat med Don Revie. Säg inget till nån. Det är hemligt.
Kvarsittning efter skolan, Roberts!
- Kan vi ta det i morgon, sir? - Håll tyst.
- Hurså? - Jag kan ta med min urklippsbok.
I kväll!
- Tack för att du väntade. - Ingen fara. Var mr Lane arg?
Nej, inte precis. Hans kompis på tidningen skulle undersöka saken.
Jag vet inte om han trodde på mig.
- Får jag fråga dig nåt? - Ja. Vad handlar det om?
Det är nåt jag vill visa dig... eller säga till dig.
Okej... Det låter spännande.
Okej. Jag kan säga alla lag i Isthmian-ligan på 10 sekunder.
Jag har övat länge. Jag har tänkt att skriva till Norris McWhirter.
- Vem är det? - Bromley, Barking, Clapham...
Bromley, Barking, Clapham, Dulwich Hamlet, Hendon.
Bromley, Barking... Bromley, Barking, Clapham, Dulwich.
Jag kan göra det, Ruby. Kom tillbaka, Ruby!
Ruby! Kom tillbaka!
Ruby!
9:e april, 1970 3 matcher kvar
- Vad vill du, Tony? - Hur vill ni kommentera nyheterna?
Jag har pratat med en av spelarna om övergången.
Mitt kontor... nu!
Nyheten höll på att spridas globalt.
Kom igen!
Synd, Stoney! Upp med hakan!
Du... kommer med mig nu.
Tekiosken, då?
Sätt dig där.
- Vet du varför du är här? - Gäller det Stoney?
Nej, det gäller inte honom. Glöm honom för en gångs skull.
Mrs Meredith, städerskan.
Hon pekade ut dig och sa att du kidnappat min Ruby.
- Vad gjorde du med henne? - Jag satte henne bara i tvättkorgen.
Jag klädde ut mig till Stonebridge och vi trixade medan Derek duschade.
Hur kom ni in?
- Vad? - Jag har numret till Don Revie.
Hit med det.
Stoney?
Du... ut härifrån! Du är portad från Hayes Lane.
Håll dig borta från min dotter.
- Får jag prata med mr Don Revie, tack. - Jo, jag...
Ut!
Portad från Haze Lane och in i fortbollens skärseld.
Ut med dig. Håll dig borta. Order från mr McQueen.
Det här var den ultimata katastrofen.
Jag var tvungen att bevittna min klubbs relegering till Kents söndagsliga-
-och med stor risk att bli bankrutt.
Jag skulle kanske aldrig få se Bromley igen.
Trots varningen från McQueen var jag tvungen att höra en vänlig röst.
Jag blev utkastad av en massa vakter. De var åtta stycken.
Jag tog hand om de sex första med min karate. De sista två...
- Vad är det? - Vill du komma på fest på lördag kväll?
- Var då? - Hos mig. Pappa har en överraskning.
Han sa att jag kunde bjuda några vänner.
Jag skulle inte vara välkommen. Jag bölade på hans kontor tidigare.
Jag sa att jag kommer om du får komma.
Verkligen? Jag tror inte jag kan.
Alla spelare kommer. Och din vän... Stoney.
- Vilken tid ska jag vara där? - Vid sextiden. Vet du var jag bor?
Rosings, Falcon Avenue, Bickley. Får jag ta med några vänner?
- Hur kunde du adressen? - Den står på matchprogrammen.
- Be din pappa att ta bort portningen? - Sluta. Vi ses på lördag.
Hej då.
11: april, 1970 2 matcher kvar
Wycombe Wanderers mot Bromley
BROMLEY TACK
Han kunde porta mig från Haze Lane, men inte från Loakes Park, Wycombe.
Bara ett tåg och tre bussar, en baggis.
Att komma hem var inte lika lätt.
Jag hade redan gjort av med alla pengarna.
Jag väntade en och en halv timma på lift.
Snacka om lift.
Är du okej, grabben? Du ser frusen ut.
Jag är väldigt okej.
- Vill du ha lift tillbaka till Bromley? - Ja, det vill jag gärna.
Det här hade jag drömt om i åratal.
Jag behövde en smart och sofistikerad öppningsreplik.
Om du ska på fest och ha väldigt tajta brallor, har du kalsonger?
- Man ska alltid ha kalsonger. - Ja, jag tänkte väl det.
Stoney? Vad har du för tankar inför nästa säsong?
Ordföranden säger att jag ska säljas för att hjälpa upp ekonomin.
- Vart då? - Carshalton var visst intresserade.
Du är alldeles för bra för dem.
- Blir det bra här? - Ja.
Visst, ja.
- Vänta lite, David. - Vad?
Ta de här.
Som en gåva från mig.
Jag insåg nåt på resan hem från Wycombe.
Jag var tvungen att släppa honom.
Jag var tvungen att låta honom blomma ut till den stjärna han kunde bli.
Det var det minsta jag kunde göra.
Jag ville att han skulle få reda på det jag visste.
Det här skulle bli en fantastisk kväll.
- Hej, Alan. - Tjänare, David.
- Allt bra, hoppas jag? - Visst. Har McQueen sagt nåt än?
Nej, han inväntar nog dottern.
- Undrar vad han har att säga. - Jag också. Hoppas att det är nåt bra.
Är det hon?
Har du nånsin kysst en flicka?
Inte precis, nej.
Vad menar du med "inte precis"?
Jag klippte ut en bild på Una Stubbs och satte den på en stekpanna...
Men, herregud!
Kom här...
Förlåt.
Tyst, allihopa! Tyst, tyst!
Kan alla samlas runt TV:n, tack?
Såja, bra. Kom igen, pojkar, samling.
Där slutade en tuff FA-cupfinal mellan Chelsea och Leeds med 2-2.
Innan vi fortsätter med matchresultat under ligaspelet-
-ska vi se på Bromley FC-
- och höra lite mer om berättelsen som kan röra om bland Englands toppklubbar.
Barry Stringer undersöker saken.
- Snygg seger idag, Charlie. - Tack, Barry.
Wycombe är bra, men våra killar kämpar hårt för att inte slås ut.
Det måste vara en spännande tid för er. Berätta vad som händer!
Ja, det är helt otroligt, Barry.
Vi har just fått ett bud från Leeds United-
-för vår toppspelare Alan Stonebridge.
Otroligt! Hur tror du att det går för honom?
Vi ska få kontraktet signerat först-
- men det lär kunna bli en rekordsumma för en spelare under liganivå.
Jaha, och vi har några Bromleysupportrar här-
-som får ge sin syn på saken.
- Ni kanske kan presentera er? - Självklart, Barry!
Derek Dobson, ordförande för Bromley Supporters Club.
Hej. Peter Batchelor, fanklubbens vide ordförande.
Roy Oliver, andre vice ordförande in spe.
Hur kändes det när du fick höra det här, Roy? Blev du helt tagen?
Roy? Blev du tagen?
Jo, de tog mig, men jag släpptes snart därefter.
En man som liknade mig hade tjuvkikat på damer.
Vad sägs om Stonebridge, då?
Jag har aldrig tjuvkikat på Stonebridge eller andra lagmedlemmar.
Jag vill att du drar tillbaka ditt påstående.
Jaha, nåväl. Tack, killar, och tack till Charlie McQueen.
Åter till studion.
Don Revie kunde inte kommentera saken.
Så där. Kan Alan Stonebridge komma fram här, tack?
Och min vackra dotter Ruby!
Bra jobbat!
Kom här, lillan!
Som ni just såg har nåt väldigt unikt just inträffat.
Tack vare det kan Anousjka och jag göra två härliga uttalanden:
Först och främst ska Leeds United få betala en stor summa för Stoney här.
Vilket alltså innebär att vår älskade fotbollsklubbs framtid är säkrad!
Oavsett om vi åker ut eller ej!
Och för det andra, för det andra...
...innebär det också att jag nu har råd...
...att skicka min Ruby på universitetsstudier!
Efter en väldigt lång resa norrut-
- kom ett första anbud från Manchester University.
Ett första anbud från Manchester University...
ERBJUDANDE FRÅN MAN. U. ACCEPERAT
Fastän hon godtagits vid Manchester-
- måste vi fortfarande diskutera villkoren.
Diskutera villkor...
Diskutera villkor... Diskutera villkor...
DISKUTERA VILLKOR
- Jäklar. - Och som om det inte var nog...
...har vi fått ett annat erbjudande från...
- Leeds University. - Leeds University!
Det är ju ett stort beslut, så jag gick och pratade med dr Hartman.
Doktor Hartman... doktor Hartman...
LEEDS BUD BEKRÄFTA MED DR
"Doktor"-DR stod för "doktor", inte Don Revie. Klart att det inte var Don Revie!
Och han sa att vi borde välja Manchester!
Tack, pappa. Jag älskar dig så.
Så nu vill jag utbringa en skål.
Jag vill skåla för unge Alan och hans ljusa framtid.
Och för min vackra dotter Ruby.
Och självklart för Bromley FC!
- Kan du fatta?! - Nej, jag kan faktiskt inte det.
Jag ska bli läkare, David! Jag kan bota astma!
Vad är det? Är du inte glad för min skull?
Nej, det är klart att jag är! Jag måste bara... göra en grej.
Mr McQueen...
...och så berättade min nya lärare, Herbie Lane, för pressen.
Hemskt ledsen.
Herbie Lane? Vad har han att göra med...
Vad är det du säger?
Det finns inget anbud från Leeds United.
Nej, det kan inte stämma.
Killen från TV, då?
- Talade ni nånsin med Don Revie? - Nej.
Han förberedde för cupfinalen.
Jag väntade på att han skulle ringa... tillbaka. Å, jävlar.
Det stod ju "transferering klar" på Stoneys mapp.
Ja, för jag kom överens med Carshalton-
- att de skulle ta honom. Det trodde jag att ni fattade på presskonferensen.
Han ska väl inte dit? Han är för bra för dem!
Jag sa just till min dotter att hon kan läsa vid universitet!
Vad ska jag göra?! Jäkla idiot!
- Kan hon inte läsa ändå? - Nej.
Det var det Stonebridge-pengarna skulle gå till.
- Hur mycket var det? - Tillräckligt.
Jaha, då är det väl kört, då?
Jag har förlorat allt. Huset. Klubben, laget.
Och ryskan lär ju inte stanna när jag bor i ett ruckel, eller hur?
Och jag måste berätta för min Ruby.
Nej, gör inte det. Jag gör det.
Nej. Du har ställt till nog elände som det är.
Jag berättar.
Bara gå...
En tanke slog mig på min väg hem över Hayes Lanes helgade plan.
Trots allt som gick fel med fotbollsklubben jag så helt älskade-
- så var det värsta av allt att jag svek Ruby och mina vänner.
Nåt hade förändrats.
Det var dags att ta farväl.
Är allt okej?
Inte precis.
Jag är hemskt ledsen.
- För vadå? - Allt det här.
Att din flytt till Leeds var snack. Jag känner mig hemsk.
Allvarligt... det var bra så länge det varade.
I cirka fyra minuter.
Du är bra nog, du kan säkert få spela för dem en dag.
Tack.
Det ordnar sig. Jag lovar.
Jag skulle ha låtit dig spela bakom de första två.
Va?
Det har jag alltid sagt. Du är bra på att skapa ytor-då hade du kunnat det.
Du hade gjort en massa mål.
Du borde vara med i omklädningsrummet.
Ses på lördag!
Mamma?
Mamma? Pappa?
- Hur är det med mamma, mår hon bra? - Nej, och vet du varför?
Hon har varit ute i kylan och sökt dig i flera timmar! Hon är tre på morgonen!
- Tänk på andra nån gång! Var var du?! - Hayes Lane, fotbollsklubben.
- Vadå, vad menar du?! - Jag klarar mig, bara gå till sängs nu.
Han kan förklara sig först. Hallå, vad gör du, vart ska du?!
Jag tänker på andra. Älskar dig, mamma.
Mr McQueen?
Mr McQueen?!
Mr McQueen!
Vad i helvete var det där?!
Du är ju förjäkla fräck som visar dig här!
- Kom fram med nåt bra. - Hur mycket pengar har ni?
- Va? - Alltså, kontanter.
- Vad har du med det att göra?! - Sak samma, hur mycket?
Ingenting, allt är borta. Jag spelade bort alltihop.
- Så illa kan det väl inte vara? - Om vi förlorar och åker ut på lördag...
...då är det kört, slutspelat. Klubben går i putten.
- Bilen, då? - Va?
Ni kan sälja den. Eller pantsätta.
Pantsätt den och sätt alla pengar på att vi slår Enfield på lördag!
Dem slår vi aldrig! Har du kollat resultattabellen?
- Och vem skulle anta ett sånt vad?! - Vi hittar nån.
Och låt mig sköta laget på lördag. Låt mig ta matchsnacket med dem.
- Det är mitt öde! - Du... Men... Varför?
För att jag har en massa bra idéer-och ärligt talat har ni inte mycket till val.
Förlorar vi så är allt som förut.
Ruby kommer inte att ge er skulden, och hon kommer aldrig mer att se åt mig.
Snälla mr McQueen... låt mig få försöka.
Jag kan klara det. Jag känner mitt Bromley!
Och ni är en spelare, så kör på-spela!
Varför pratar du med honom? Han har ödelagt mitt liv.
- Gå in igen, gumman. - Försvinn, David!
Nej, det är okej- din pappa och jag löser allt!
- Vad är det jag vet mest om? - Jag vet inte...
- Hur man är en tönt? - Förutom det.
Bromley, eller hur?
Bromley kommer att reda ut allt.
Ruby? Ruby?!
Mr McQueen? Mr Mc...
EN MATCH KVAR
- Odds att Bromley slår Enfield? - Fem mot ett.
- Tjugo? Fyrtio? Tolv? - Fem. Fem. Fem, Charlie.
Tio mot ett?
Charlie?
- Tillbaka till Moskva? - Nej.
Chiswick.
Hela säsongen hade jag match efter förlustmatch haft ett svar.
Varför det gick illa och hur jag kunde ha fixat det.
Men nu när allt hängde på en enda match, den här matchen-
- kom jag inte på nåt annat än att säga åt Jeff Barnes att sluta vara värdelös.
Och ärligt talat var det en smula orättvist.
Hans hemorrojder hade tydligen blommat ut igen.
Om det här verkligen skulle bli Stoneys sista match för Bromley FC-
-så måste den bli nåt alldeles extra.
Ett sista magiskt ögonblick från min hjälte.
Tre år! I tre år har ni ljugit, båda två!
"Gör ditt bästa" -svamlet!
- Kan du inte bara berätta för honom? - Nej!
- Vad har du att berätta? - Det får vara slut med det här nu!
Så länge du bor här går du inte nära den där fotbollsklubben du följer igen!
Jag följer den inte, pappa.
Jag är deras tränare.
David?! Jag har nåt jag måste berätta.
David!
Jag vill berätta en sak, David!
Bill Shankley sa en gång "fotboll är inte på liv eller död, det är större än så."
Och den här ödesdigra morgonen i södra London-
-insåg jag precis hur han menade.
Å, Gud! Han tog min läderportfölj, Gertrude! Den bruna!
David? Varför är du klädd som en begad bil-säljare?
Det är min tränarstass, den väcker respekt.
Vi får väl se.
- Vad har du i portföljen? - Vet inte.
- Har du slagit vad? - Allt är ordnat.
Jag tjänar tre papp om vi vinner.
Jag köper dig en ny rock.
Förra veckans matchresultat gjorde att läget var glasklart:
Vinst mot ligaledande Enfield innebar ännu en säsong i Isthmian-ligan.
Och Bromley skulle överleva.
Hör upp, hör upp, hör upp!
Viktig match i dag, pojkar.
Tar ni den, så stannar vi kvar.
Faktum är att vinner ni, så ska ni få en bonus.
Okej? Vi har en mindre ändring i dag.
Vi har en ung pojk, en supporter, som ska hålla matchsnacket med er.
- Va? - Han vann en tävling i sin skola.
Så han blir Bromley FC:s tränare för en dag.
Här är Dave Roberts!
Är det inte grabben som sabbade din fest?
- Jag har inte hört om nån skoltävling? - Nej, det var i söndagsskolan.
- Han är bara en unge, ju. - Knip ihop, Ginger!
Stackaren har "leukeminia".
Hör upp nu, ni kan ju lära er nåt! Seså, Dave, kör igång.
Jaha... Först av allt, är det nån som irriterar sig på nåt?
Ja, att få order av en tolvåring.
- Jag är 15. - Säkert.
Jo, jag tänkte att vi skulle börja matchen-
-med ett flexibelt spelsystem om 4-4-2.
Ginger, om du kunde spela till höger i dag? Mr Lane fyller på bakom Ginger.
Och Stoney faller tillbaka bakom de första två.
Vem kör försvar, då? Kom igen, lillen, tänker du bättre om du får en sötsak?
Lägg av, Jeff.
- Graham Browne kan ta det. - Då blir det tomt baktill.
Ja, jag vet att försvar inte är vår starka sida. Eller anfall.
- Han kommer och kallar oss skit! - Han har ju en poäng där.
Kan du inte låta oss spela som vi är vana? Du vet ju ingenting!
Okej...
Kör som mot Gravesend.
Stoney i täten. Men Eddie Black tar över för Jeff Barnes.
Ursäkta? Driver du med mig?
Jag kan inte låta ditt besvärliga anus styra en så viktig match!
Nu drar vi ut och värmer upp!
Vänta, jag är inte klar... Hallå, killar!
Ingen fara, du skötte dig bra.
Min enda chans att rädda klubben förvandlades till en katastrof.
De borde ha lyssnat på mig!
Då hade Jeff Barnes inte gjort självmål i tolfte minuten-bara en sån sak!
JUNIOREN ROBERTS TVÅMÅLSKANONAD
ROBERTS BRÖT BENET I JUNIORLANDSLAGSMATCH
Det var hans hemlighet! Fotboll hade förstört min pappas liv!
Och nu försökte han skydda mig från att förstöra mitt.
Han ville skydda mig från att slösa bort min ungdom och chans till utbildning.
Ständig besvikelse och hjärtesorg, en meningslös och obesvarad kärlek.
För sent.
Trött på att få stryk av skolungar!
- Det står bara 1-0, vi kan komma igen. - Vi är ju skitusla!
Vi måste köra vidare spel! Och Stoney, vad tusan är det med dig?!
Lägg av, jag är fast längst fram på egen hand!
Vad är det här?
BROMLEYSONEN ROBERTS SLÅR IGENOM
Går det bra, grabben?
Du borde falla tillbaka lite, Stoney. Låt Ginger sköta mittbacken.
- Vad vet han om sånt? Din lilla skit. - Käften, Jeff. Han har rätt.
Vad är det för urklipp, Dave?
Ingenting. Det är bara grejer från min pappa.
Kan han lika mycket om fotboll som du gör?
Pappa spelade för England, Jeff.
Låt honom prata.
Okej...
Ni måste sätta mer press på dem.
Ge dem mindre bolltid. Du tar hand om deras mittback, Ginger.
- Graham markerar ju två av dem nu. - Precis vad jag sagt hela säsongen!
Spelar Eddie precis innanför Ginger ger det utrymme åt Stoney och mr Lane.
Han har rätt-han har banne mig rätt!
Klart att jag har rätt!
Jag har sett varenda match ni har spelat i fyra år! Fyra jäkla år!
Jag vet allt om er! Ni är mina hjältar!
Jag har klippt ut varenda artikel om er i alla Londontidningar.
Jag har ritat diagram över alla mål ni gjort. Herregud!
Jag målade för tusan Eddie Blacks mustasch på en gubbe i ett fotbollsspel!
Jag cyklade 40 km till en Kent Floodlit Cup-match i november förra året!
40 km!
Ni förlorade med 7-1.
Och jag har faktiskt inte leukemi, okej? Men jag är sjuk.
Sjukt trött på den här säsongen! Alla i skolan kallar mig underlig.
De hejar på Leeds eller West Ham, för det är ju lätt!
Det är lätt att heja på vinnare- men jag hejar på er!
Och vad har jag för det? Va?
Inte ett dugg. Förutom en känsla av sammanhållning och tillhörighet.
Och jag är inte den ende! Ni måste inse att era matcher spelar roll för folk!
Jag vet att det för er bara är en match en lördag.
Men jag älskar Bromley Football Club!
Jag älskar er. Snälla, åk inte ut.
Snälla, låt inte klubben försvinna!
Vad ska jag då göra med mina lördagar?
Då får jag lov att följa Chislehurst Wanderers... och där serveras inte te.
Klart killen ska ha te.
Ni hörde vad han sa-nu tar vi dem!
- Kom igen, killar! - Nu tar vi dem!
Kom igen!
Kom igen, Bromley!
- Varför klädd som en begad bil-säljare? - Jag måste göra Ruby en tjänst.
- Pratar hon med dig sen förra veckan? - Nej... inte precis.
Det är märkligt, men när vi låg under med 1-0 var allt okej. Jag kände ett lugn.
Sen kvitterade vi-och jag har aldrig varit så nervös i hela mitt liv!
Vad håller du på med? Varför är du här med pappa?
Det är en lång historia. Det är stressigt nu.
Det är bara fotboll, David! Väx upp nån gång!
Ni också! Ni är värre än honom på en massa sätt!
- Han inser i alla fall att han är knäpp. - Va? Det är jag ju inte!
- Hur långt är det kvar? - Två minuter. Vi förlorar nog.
Nej, vi måste ta det här!
- Kom igen... - Skjut.
Kom igen! Fortsätt...
Skjut!
Det tydligaste straffläge jag nånsin sett.
Men han dömde inte straff- han dömde frispark!
Nej, mr Lane-nej! Stoney!
Nu gällde det. Alan Stonebridge måste göra nåt-
- ingen Bromleyspelare lyckats med sen den fjärde oktober 1964:
Att göra mål på frispark.
Skulle nån klara det, var det han.
Ett skott, en frispark, för att rädda vår fotbollsklubb.
Snyggt, Stoney!
Du får läsa på universitet! Jag lyckades, allt ordnade sig!
Jag förstår inte.
Hur, Dave? Hur?!
Kom igen! Kom igen!
- Kom här, kläderna i en enda röra! - Jo, jag är ju fotbollstränare nu.
Ja. Jag vet.
Jag såg vad som låg i portföljen. Varför sa du inget?
Jag ville inte att ditt liv skulle förödas av sporten-som mitt liv.
"Förödas"? Kolla!
Kom... kom, pappa.
Vad har jag lärt av allt det här?
Jo, att familj, vänner och flickvänner måste komma först.
Och att fotboll inte är alltings början och slut.
Bill Shankley hade fel.
Det är inte det viktigaste här i världen.
Vad svamlar jag om? Så klart att det är.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicB.org
DEREK DOBSON JOBBADE I SUPPORTERSTUGAN TILL 1981-
- DÅ HAN BLEV FOTBOLLSDOMARE.
HAN DRIVER EN REVISIONSBYRÅ I BROMLEY-
- OCH HAR FÅTT SIN UPPLYFTANDE POESI OCH PROSA PUBLICERAD.
PETER BACHELOR FORTFOR ATT VARA EN GÅTA SENARE I LIVET-
- MED IHÄRDIGA RYKTEN I BROMLEY ATT HAN VAR SPION VID MI6.
RYKTENA STARTADES AV DAVE.
ROY OLIVER HAR SÅLT GOLDEN GOAL-BILJETTER-
- PÅ HAYES LANE I 40 ÅR.
HAN FÖLJER FORTFARANDE BROMLEY-
- SÅVÄL PÅ HEMMAPLAN SOM BORTA.
ALAN STONEBRIDGE LA 1990 SKORNA PÅ HYLLAN-
- EFTER 92 MÅL OCH 429 MATCHER-
- FÖR BROMLEY, CARLSHALTON, SWANLEY OCH WOOLWHICH TOWN.
HAN FORTSATTE SOM IDROTTSLÄRARE I SOMERSET.
HANS SON BLEV FOTBOLLSPROFFS-
- OCH SPELADE FÖR ENGLAND PÅ U18-NIVÅ.
DAVE ROBERTS HAR HAFT 73 OLIKA JOBB, -
- FRÅN REKLAMBYRÅCHEF TILL TÅGFÖRARE.
HAN ÄR NU FRAMGÅNGSRIK FÖRFATTARE-
- MED FEM BÖCKER BAKOM SIG...
...FRÄMST OM BROMLEY FC.
EFTER ATT UNDER MERPARTEN AV SINA 125 ÅR-
- HA SPELAT PÅ LÄGRE NIVÅER-
- LYCKADES BROMLEY FC 2015 TA SIG UPP I NATIONAL LEAGUE.
DEN HÖGSTA NIVÅN UNDER LIGAFOTBOLLEN.
DAVE SKREV EN BOK OM DET.
SLUT
ELLER?
Översättning: Mats Wennberg och Henrik Brandendorff