Filmen tillägnas alla modiga män och kvinnor-
-som har uthärdat krigets alla fasor.
Era jävlar!
Har du de där mardrömmarna igen?
Frank?
Du skrämmer mig, Frank.
Du ser förskräcklig ut. Du måste besöka den där doktorn i stan.
Du är inte den ende krigsveteranen som har sett krigets fasor.
Vad vet du om det?
Slödder...
Du skulle ändå inte förstå.
Jag påstår inte att jag förstår. Jag säger bara att du behöver hjälp.
De saker som jag har gjort...
...och det som jag har sett...
Det finns ingen doktor som kan bota det.
Jag har aldrig varit med i krig, men jag har fått kriga ändå.
Förringa mig inte, Frank!
Inga fara, raring.
Du vet bara inte vad du pratar om.
Du tror du vet hur det känns att se...
...någons huvud sprängas av en kanonkula.
Har du nånsin sett en man men skalpen bortskjuten?
Vart ska du?
Jag ska gå och pissa. Är det okej, eller ska jag ringa doktorn?
-Jag tänker gå hem. -Okej.
Dra åt fanders, Frank Connor!
Besvära dig inte med att hälsa på mig.
Vi behöver en bår!
Jake, hör på mig nu. Du kommer att klara dig.
Tänk på Betsy och dina barn där hemma.
-Tala om för dem att jag älskar dem. -Hör på mig! Du får berätta det själv.
-Vi ska åka hem igen... -Säg bara att jag älskar dem.
Nej! Nej, Jake!
Era jävlar!
Kom an, bara! Jag ska döda er allihop.
-Jag trodde att du var borta. -Det är dags, mr Frank.
-Vem är det? -Det är jag - Sa'ani.
Du är punktlig.
-Vart ska vi inatt, mr Frank? -Ranch i Three Rivers, söder om stan.
-Det är inte säkert där. -Sant.
-Möt mig här om femton minuter. -Ja, mr Frank.
För helvete, din dumme fan. Det är ju dynamit där i!
Gå och hämta resten av lådorna.
Idiot.
Chet! Chet?
Var är du?
Jäkla idiot. Nu har du ställt till det.
Vad sjutton sysslar han med?
Är ni Walsh?
-Vad tusan vill du? -Artemis Walsh?
-Vem fan är du? -Är ni Walsh eller inte?
Det är väl upp till dig att ta reda på.
Ni har stulit från fel människor, mr Walsh.
Wyatt! Chet! Kom hit.
-Wyatt! -Näpp.
Jag tycker du ska vända sig om och sticka härifrån.
Vi kan göra det här inne eller där ute. Upp till er.
Kom igen, dö som ett svin här inne, eller som en man utomhus.
Det är dags.
-Gick affärerna bra, mr Frank? -Japp.
Nu sticker vi härifrån.
Frank, det är ju en liten pojke, för helsike!
-Kom igen, ställ dig upp. -Det finns inget mer att se här.
Kom igen! Lämna honom.
Indianbyrån.
Texas andra kavalleri.
Frank Connor.
Han känner mig väl.
Ni tror väl inte att ni två kommer undan?
Mitt kassaskåp!
Violet!
-Vi, vem öppnade mitt kassaskåp? -Jag vet inte, sir. Det var inte jag.
Inte du? Öppnade mina barn kassaskåpet?
Nej, jag tror inte det. Jag övervakar dem inte hela tiden.
Du har ett jobb - att vakta mina barn.
Nu är det borta, och de där odågorna har rånat mig!
Mr Connor, är ni där?
Mr Connor? Mr Connor?
Hallå? Snälla sir, vi behöver tala med er.
Mr Connor! Är ni där?
Vi behöver er hjälp, sir.
-In med er, fort! -Se upp!
-Vilka är ni? Prata. -Se vad ni har gjort!
Vilka är ni, frågade jag!
-Då får vi pröva nåt annat. Kom med. -Försiktigt!
Sitt.
Nu prövar vi igen.
Jag frågade vilka ni är och vad tusan ni gör här.
-Jag frågade vilka ni var! -Snälla, gör oss inte illa.
Gör oss inte illa. Ni är den ende som kan hjälpa oss.
Vilka är ni?
-Grace och min lillebror Ethan. -Nu börjar det likna nåt.
Grace och Ethan, vad gör ni här ute?
-Vi tog en häst... -Var är era föräldrar?
-Våra föräldrar är orsaken. -Jaså, minsann?
Det började när vår mamma gifte om sig för fem år sen.
-Var är er pappa? -Han dog.
-Jag beklagar. -Han var soldat.
Han dödades under Simpsonvillemassakern.
Mamma säger att han var en hjälte. Han offrade sig för att rädda fem män.
-Han låter som en stor man. -Grace säger att hon minns honom.
-Men jag tror att hon ljuger. -Jag minns visst honom!
Sluta, båda två. Jag bryr mig inte. Skynda er att komma till poängen.
Som jag sa, mamma gifte om sig för fem år sen.
Först gillade vi honom, men efter ett tag började han behandla oss illa.
Ja, riktigt illa.
Mamma har gjort allt för att hålla ihop allt, för vår skull.
Men förra veckan åkte våra föräldrar från stan.
Vi var på utflykt med skolan, men plötsligt, från ingenstans...
...såg vi vår styvfar.
-Än sen? -De skulle ju vara i Dallas!
Vi hörde inget från vår mor på en vecka. Så brukar hon aldrig göra.
Jag lider verkligen med er. Er historia får mitt hjärta att värka.
Men berätta vad detta har med mig att göra.
Styvfar låste in oss i huset, men han vet inte att vi öppnade hans kassaskåp.
Grace hittade papper.
-Och med lite efterforskningar... -...hittade vi er.
Vart tog de vägen? Det finns ingenstans att gömma sig.
De kan inte ha hunnit långt. Vi kollar uthusen vi såg.
Sätt fart. De kan inte ha hunnit långt.
-Nu sticker vi! -Vi rider bort och kollar.
Jag rider runt. Håll noggrann koll.
Ser du nåt?
-Inget. -Vi rider bort dit och kollar.
De kan inte ha hunnit långt.
Vi kollar skjulet.
Det är ingen här. Jag ser inget.
-Briggs kommer inte att tro oss. -Det är inte vad vi berättar för honom.
-Vad vill du berätta för honom? -Vi säger att han inte var här.
Jag tänker inte berätta för Briggs att vi misslyckades. Eller hur?
Okej.
Vi rider in till stan. Vi kanske ser Connor där.
Nu är det min tur. Vad för slags information ledde er till mig?
-Ni stod med på en lista. -Vad för lista?
Det stod en massa namn, och även ert.
Det stod när ni var född, var ni bodde, till och med en teckning av er.
Till och med er skostorlek.
Jaså, minsann?
-Varför tog ni er inte till sheriffen? -Vår styvfar jobbar för myndigheterna.
-Han är federal agent för kongressen. -Krigsdepartementet?
-Nej, jag tror det är nåt högre. -Indianbyrån?
-Ja. -Låt mig fråga er en sak.
Hur vet jag att ni inte ljuger för mig?
-Det är många namn på listan. -Titta till höger. Det är viktigt.
-Det står... -"Utrota".
Jag slog upp det. Det betyder "dra upp med rötterna."
-Eller "göra slut på". -Jag vet vad det betyder.
-Tror ni att de lämnar oss ifred nu? -Nej, det tror jag inte.
Det dröjer nog inte länge innan de kommer tillbaka.
-Vart ska vi ta vägen? -Vi?
Jag antar att ni dumbommar dör om jag skickar ut er på prärien igen.
Jag går tillbaka till stugan och hämtar förnödenheter.
Håll er tysta. Okej?
Så ja.
-Mr Briggs. -Kalla mig inte det, mr Danziger.
Tack för att ni kom tillbaka efter middagen.
Jag missar inte gärna efterrätten, och hon var ganska söt också.
Hur många gånger måste jag säga det? Det här är inte militären!
Vem har vagnen? Var är hans saker?
Jag är strax tillbaka.
Danziger, du råkar inte ha en tändare?
Med all respekt, men det är fullt av krut här inne.
Hela byggnaden exploderar om ni tappar cigarren.
Du tror väl inte att jag är dum nog att spränga hela mitt infanteri?
Kan du tänka dig att någon talade om för Ulysses S. Grant-
-att han inte fick röka en cigarr i Vita huset?
Nej, sir.
Då så.
-Du ville berätta något. -Ja, sir.
-Ja, först ville jag bara säga... -Skippa snacket, det är inte militären.
Här talar man fritt.
-Du kan väl ta och sätta dig? -Ja, sir.
Washington D.C. har börjat ifrågasätta våra metoder.
De har redan kontaktat tre kaptener vid våra operativa stridsplatser.
Förra veckan var det en agent från BIA som kontaktade mig direkt-
-och hade väldigt specifika frågor om våra metoder.
De verkar tro att vi säljer vapen till urinvånarna-
-när vi egentligen ska sälja dem till nybyggarna.
-Om jag får fortsätta vara ärlig... -Varsågod, Robert.
Jag tror inte att den här verksamheten följer lagen.
Jag har ju en familj att försörja...
Jag har tjänat väl här, och med er tillåtelse skulle jag vilja dra mig ur.
Du behöver inte säga mer. Du har en familj att försörja.
Ja...
Jag antar att om du etiskt och moraliskt...
...kan hänge dig hundra procent till det här arrangemanget...
...så har jag inget val än att befria dig från dina åtaganden.
Sir?
Sir, det är...
Tack, sir. Det uppskattar jag.
Min fru och mina barn uppskattar det säkert också.
Men det är en sak du borde känna till, Danziger.
Det finns bara ett sätt att lämna min verksamhet.
-Snälla? -Du är entledigad.
Din usla lismare.
-Feldman och Kennedy är på tråden. -Vi är snart klara här.
-Vad säger de? -"Connor är inte hemma."
"Vi hittar dem. Han flydde sitt ruckel."
"Nej, sir. Vi hittar dem. Han flydde sitt ruckel."
Och barnen?
"Barn?"
-"De var inte heller där." -"Barnen inte där."
Sluta inte leta. När ni hittar dem håller ni kvar dem och meddelar mig.
-"Fortsätt leta." -"Håll kvar dem..."
-"Skynda er." -"Vi hittar dem snart."
-Det finns inte tid, Feldman.
"Feldman, gör det du måste göra"-
-"för att få hem mina barn."
"Hitta..."
"...barnen..."
"...nu."
Okej, packa ihop så sticker vi.
Er mor befinner sig nånstans mellan här och El Paso, men ni vet inte var.
-Vi tänkte att ni kanske visste. -Varför trodde ni det?
Vi vet allt om er. Ni är medlem av Texas andra kavalleri.
Vi vet att ni bor ute på vischan, mr Connor.
Men ni är en äkta krigshjälte.
-Jag var ingen hjälte. -Visst var ni det!
Det finns inga hjältar längre.
Men ni räddade liv och ni hjälpte människor.
Nej, jag såg när män, kvinnor och barn dog. Oftast kunde jag inget göra.
Det är ingen hjälte.
Hur är det med honom?
-Varför skulle jag kunna hitta er mor? -För att ni måste!
-Vad heter er mor? -Heather.
-Heather? Heather vad? -Heather Powell.
Ni känner henne visst.
Mr Connor, hur känner ni vår mor? Mr Connor?
Vänta! Mr Connor, vart ska ni? Vänta på oss.
Vad är det?
-Är det här nåt slags skämt? -Nej, sir.
Berätta sanningen nu. Hur visste ni var ni kunde hitta mig?
Ni har inte varit ärliga mot mig.
Hur vet ni vem jag är?
Han gav den här till vår mamma.
Ni är den ende Frank på vår styvfars lista.
Vi tänkte att det var ni, och vi hade rätt.
Nu måste ni berätta för oss. Hur känner ni vår mor?
Snälla mr Connor?
Er...
Er mor var den enda kvinnan som jag verkligen älskade.
Vi var tillsammans under en väldigt kort tid, men...
Men vad?
-Det fungerade inte. -Varför?
Du är för ung för att ställa såna frågor.
Varför fungerade det inte?
Jag var inte god nog för henne. Jag var en skitstövel!
Jag kunde inte hantera det verkliga livet när jag kom hem från striderna.
-Vad hände? -Håll er borta från mig!
Var är den lilla damen?
I säkerhet.
Då så. Hämta henne.
Jag ska hämta henne.
-Jag vill inte träffa honom. -Håll truten och följ med ut.
Jag vägrar.
Vad är det för fel på dig, Travis?
Hur mår du, sötnos? Tar männen väl hand om dig?
Försök inte skämta bort det. Vad är det som pågår?
Heather, nu måste du lugna dig.
Allt är helt under kontroll.
Du... Du...
Du är en galning! Var är mina barn? Var är de?
-Var är mina barn? -De mår bra, Heather.
Men Grace fick B på ett stavningsprov, vilket hon bestraffades för.
Vi är trots allt en A-familj. Och Ethan är något av en lipsill.
Men han och jag hade ett samtal.
Om du gör dem illa... Jag svär vid Gud.
-Jag svär vid Gud. -Varför skulle jag göra mina barn illa?
De är mina barn.
Så sa hon inte när vi gifte oss.
Travis... Snälla, jag vet inte...
Jag vet inte vad du sysslar med, och jag bryr mig inte heller.
Men om du bara låter mig åka hem till barnen...
Jag lovar att du aldrig behöver höra från mig igen. Jag försvinner för gott.
För gott?
Tyvärr är det inte så enkelt.
Du förstår...
...du är värd mer för mitt uppdrag.
Ditt uppdrag?
Är jag lösensumman? Är det allt jag betyder för dig?
Jag visste det. Det var allt något...
Det var alltid något som inte stod rätt till med dig, med oss.
Tyvärr måste jag dra vidare nu.
Lilla ängel.
Jag kommer tillbaka och tittar till dig.
Jag höll på att glömma...
Jag köpte såna där avslöjande underkjolar som du gillar så mycket.
Du kan väl gå in igen och byta om till något mer bekvämt?
-Pojkarna skulle nog uppskatta det. -Ditt jävla svin!
Sparkar kommer du ingen vart med, om du inte är en åsna.
Kom ihåg det, hjärtat.
Släpp mig!
Håll er borta från mig.
Håll er borta! Släpp mig!
Kom igen, pojkar. Vi har en kämpe här.
Det här blir bra. Vi kan stanna här.
Hoppa ner.
Ni borde äta nåt.
Tack.
Vi sover här i natt och fortsätter vidare i morgon.
-Vart för ni oss, mr Connor? -Jag har en vän som kan se efter er.
-Men vi vill stanna med er. -Ni kan inte stanna med mig.
Min vän ser till att ni är i säkerhet tills jag har funderat ut något.
-Men vi kan inte bara... -Ifrågasätt inte mitt beslut!
Annars lämnar jag kvar er här i öknen, och ni får klara er själva. Uppfattat?
Ät upp och sov sen.
Kom igen. Ni sover verkligen mycket.
Mamma säger att barn måste sova mycket för att bli stora och starka.
Då kommer ni två att bli jättar.
Vi måste ge oss av.
Kom igen, latmask. Vakna.
Nu är jag vaken.
Vad vill ni? Jag har inte gjort nåt. Varför jagar ni mig?
Okej, här är jag ju! Jag har inte gjort nåt.
Vad vill ni mig?
Säg vad ni vill.
Är det något problem? Vad vill ni för nåt?
-Tala om var Frank Connor är. -Behövde ni skrämmas för det?
-Var är han? -Jag vet inte.
-Var har du träffat Frank Connor? -Jag lämnade honom för en vecka sen.
-Du ljuger. Kliv av hästen. -Nej, nej, nej.
-Gör dig själv en tjänst och berätta. -Jag talar sanning. Jag vet inte.
Jag vet inte, jag lovar. Jag vet inte var han är!
Han är en mördare, ma'am. Var är Frank Connor?
-Jag vet inte! Jag talar sanning. -Du ljuger.
Gör er av med henne.
-Trevligt att se er, mr Frank. -Hur står det till, gamle vän?
Alpana!
Hoppas ni inte har något emot besök.
Mr Frank, jag har bakat lite salviabröd och lagat kaninstuvning.
Tack. Går det bra om vi stannar?
Självklart, mr Frank. Vårt hem är ert hem.
-Hej. -Hej.
-Vad heter ni? -Jag är Grace, det är min bror Ethan.
-Trevligt att träffas. -Detsamma, Grace och Ethan.
Kom, följ med in.
Jag försöker inte vara oförskämd, mr Connor.
Men hur kommer det sig att ni är vän med en indian?
Sa'ani här är en av de bästa tolkarna jag har träffat.
En av de modigaste också. Han räddade mitt liv en gång.
Gjorde han? Hur gick det till?
Sa'ani och jag tjänstgjorde tillsammans i ett förband.
Vi var soldater. En dag när Sa'ani var ute och spanade-
-och red före gruppen, såg han en skarpskytt.
Han hade siktet inställt mitt i pannan på mig.
Han hade kunnat döda oss alla, men Sa'ani smög upp med en kniv-
-och dödade skarpskytten direkt.
Mannens gevär gick av, och vi var tvungna att rida dit och rädda honom.
Mr Frank räddade mig.
Ja, men bara efter att du hade räddat mig.
Och för det är jag dig evigt tacksam.
Nej, vi kommer alltid att stå i skuld till mr Frank.
Jag gjorde ju inget.
Hur många har ni dödat?
Den berättelsen tar vi en annan dag.
Med all respekt, mr Connor och mr Sa'ani, vi måste hitta vår mor.
-Snälla, ni måste hjälpa oss. -Hon kan vara i rejäl knipa.
Var inte oförskämda. Ät upp maten som de har lagat åt er.
Vi ger oss snart iväg.
Mycket gott. Tack.
Har man sett! Frank Connor. Skönt att se dig!
-Hur står det till, vän? -Jag lever. Och du?
-Okej. Jag behöver din hjälp. -Vad?
Två barn dök upp vid mitt hus. De var förföljda av två män-
-som jobbar för en man vid namn Briggs. Hört talas om honom?
Hört talas? Jag jobbar för honom. Han är en riktig skurk.
En vacker dag tänker jag sätta dit honom.
Har du hört talas om Heather Powell? Blont hår, gröna ögon.
-Det är hans fru. Söt liten sak. -Ja...
Hon har varit saknad i en vecka. Kan du hitta henne åt mig?
För din skull? Absolut. Jag försöker lägga ett spår.
-Om jag hittar henne får du veta det. -Det uppskattar jag.
-Ta hand om dig. -Jag bjuder på whisky nästa gång.
Vad sysslar ni med?
Ur vägen, Miller! Jag har order av Briggs.
Packa ihop dina grejer. Du följer med oss.
Jag går ingenstans innan ni berättar vad som händer och vart ni för mig.
Det har du inte med att göra.
Lämna mig bara ifred. Alla ni vidriga män.
Är det ingen av er som har ett hjärta? Jag har två barn.
De behöver sin mor. Vet ni ens vad Briggs sysslar med?
Han jobbar inte för regeringen. Han utnyttjar er bara.
Ni beter er alla som idioter på grund av honom.
Så håll er borta från mig.
Du gifte dig med honom. Vem är den största förrädaren?
Ta den här smutsiga, äckliga och sjukliga horan bort från mig!
Upp på hästen!
Nu sticker vi.
-Kapten McCalister! -Vad förskaffar mig den äran?
-Major Briggs. -Ja.
Det finns avvikelser i er redogörelse för återförsäljning av vapen.
Jag skulle vilja ha en förklaring till vad som händer med er verksamhet.
Då börjar vi väl med att diskutera min verksamhet.
Varsågod.
Jag måste säga, med all respekt...
...att från min synvinkel fungerar verksamheten alldeles utmärkt.
Vapen säljs till nybyggarna.
Men jag kanske måste påminna er.
Det är ganska dyrt i sydvästra delen av landet.
Ibland tar det bara lite längre tid att kontakta varenda amerikan.
Det har förekommit en rad olycksamma händelser som får mig att tro-
-att era vapen har hamnat i händerna på urinvånare och mexikaner-
-och inte våra amerikanska nybyggare.
Faktum är...
...att vi har spårat några av vapnen som attackerade vår armé...
...tillbaka till ert lager.
Skulle ni vilja dela era tankar om det?
Kapten McCalister, om jag får tala öppet...
Gärna, men ödsla inte min tid med undanflykter och ursäkter.
Jag ödslar varken tid eller erbjuder ursäkter. Men det här kan jag säga:
Om ni inte slutar snoka på mig tänker jag meddela president Grant-
-om era små kärleksstunder med lilla, rara Jenny.
Hårdkokta ägg är gula på insidan, mr Briggs.
Är ni säker på att ni vill sprida rykten som en storstadsreporter?
Jag ger er en chans till att rentvå ert namn och visa Vita huset-
-att era vapen hamnar i händerna på våra nybyggare-
-och inte mexikanerna och indianerna!
Jag hoppas att fallen av förbrytelser och avvikelser inte tillhör normen.
Och om jag inte ser framsteg i verksamheten, så tar jag den ifrån er-
-och skickar tillbaka er till södra Georgia, där ni hör hemma.
Och mr Briggs, jag kommer att se till-
-att ni får se Valdosta igen.
Men den här gången kommer ni inte att bära uniform.
Ni blir måltavla för unionsarmén som ännu inte vet att kriget är över.
-Adjö. -Adjö, kapten.
Alltid ett sant nöje.
Du skulle bara våga starta krig mot mig.
Du gillar nog inte mitt sätt att slåss.
Violet?
Travis Briggs?
Hur kom du på det namnet?
Fick du det av en soldat du dödade?
-Connor. -Är det allt?
"Connor"? Är det allt du har att säga mig?
Efter alla dessa år och efter allt vi har gått igenom och allt du har gjort.
Är det allt du har att säga till mig?
Dra åt helvete.
Jag ser att du inte har förändrats, Henry. Förutom ditt namn, kanske.
Travis låter lite mindre likt en förrädare än namnet Henry.
Heather gillar det i alla fall bättre.
Äntligen, efter alla dessa år fick jag veta vem hon flydde till.
Låt oss vara ärliga, Connor. Du var ute ur bilden långt innan det.
-Dessutom älskade hon dig inte. -Det spelar ändå ingen roll.
Jaså, varför inte?
För jag tänker döda dig.
Det tror jag säkert.
Jag vet vad du har sysslat med efter kriget.
Jag har gjort mig förmögen och du har blivit en revolverman.
Hur förklarar du det för barnen? Du vet vad jag pratar om, Connor.
En mor och hennes två barn som du övergav.
Var är de? Jag vet att du har dem.
-Jag övergav ingen. -Vad skulle du kalla det?
Jag sköter mig själv och jag är trött på din sort. Sätt dig!
Tänk igenom det här noga, Frank.
-Du kan inte döda mig. -Varför inte?
Jag har Heather.
Hör du det där, Connor? Trodde du inte att jag planerade för detta?
De omringar huset, och de ser allt.
Connor, kom ut med händerna i luften.
Annars får du en kula i dig som blir svårsmält.
Hej där. Hej.
De vet vem du är.
Här har vi inga hemligheter. - Var har ni varit, era dumskallar?
-Den här förrädaren försökte döda mig. -Vi kom så fort vi kunde, sir.
-Jag trodde att ni följde efter mig. -Ni ville inte det.
Han ska ut ur mitt hus innan jag skjuter honom.
-Gå! Gå! -Fortsätt!
Och hitta mina barn!
Kom nu, alla fyra. Han utnyttjar ju er bara.
Det känner ni väl till?
Han dödade sina egna män.
Ni vet väl vad Briggs håller på med? Briggs är inte ens hans riktiga namn.
Inget du säger kommer att övertyga oss.
Jag föreslår att du håller truten, annars måste jag sätta munkavle på dig.
-Du bröt mot lagen och ska i fängelse. -Det här är långt utanför lagens ramar.
Du vet väl att hans riktiga namn är Henry T. Bartlett.
Han är efterlyst för att ha dödat kvinnor och barn.
Men ni är för dumma för att veta det.
-Är det vad Briggs tänker göra? -Han ligger säkert med era fruar.
Min fru?
Pete, på med munkavle.
Vad i helvete?
-Connor! -Låt honom inte komma undan. Där!
-Låt honom inte komma undan. -Du kan inte gömma dig från oss.
-Är det nån som har sett nåt? -Rid runt och lyssna.
Skjut honom inte. Hör ni det? Skjut honom inte.
-Briggs vill ha honom levande. -Har ni sett nåt?
Jag ser nåt här borta!
Gå runt till vänster, och sen till höger. Kom sen tillbaka hit.
Lura fram honom mot mig.
-Connor? -Ser du honom?
-Han kan inte ha kommit långt. -Kan alla hålla tyst ett ögonblick!
Lura fram honom!
Avfyra inte era vapen! Skjut inte, lyssna bara.
-Sluta! Briggs kommer att bli ursinnig. -Har ni honom?
-Vi måste hitta honom, pojkar. -Ja, men var är han?
-Tvinga honom åt mitt håll. -Briggs kommer att bli vansinnig.
Han är bunden och kommer inte långt.
-Tysta! -Ser ni honom?
Skynda på! Briggs kommer att döda oss. Han kan inte ha kommit långt.
Sa'ani!
Alpana?
Grace? Ethan?
Sa'ani? Sa'ani!
Mr Frank... Förlåt mig.
-Förlåt att jag svek dig. -Nej, nej, nej...
Nej, Sa'ani. Jag ska ta hand om dig. Jag ordnar det här.
Mr Frank, ingen fara med mig.
-De andra tar hand om mig. -Stanna hos mig, Sa'ani.
Håll dig vaken. Kom igen!
Frid kommer inifrån.
Sök inte utan...
-Vem fan är du? -Det kvittar.
Säg åtminstone ditt namn så att jag kan sparka dig ända in i evigheten.
Jag är som du - jag glömdes kvar och gör bara det jag kan.
Är det Briggs som har skickat dig?
Skjut, då.
De som styr har gjort oss såna här.
Du kan antingen bekämpa det eller ta det till dig.
Du kan dra åt helvete!
-Mr Frank. -Nej, nej...
Sa'ani? Nej!
Han älskade dig som en bror.
Jag är hemskt ledsen. Han var en stor och hedervärd man.
Vem är han?
Någon jag kände.
Vi måste härifrån, Alpana. Det är för farligt här.
Nej! Jag tänker inte gå.
Gå, du.
Är du säker? Jag kan inte lämna dig här.
Jag stannar här.
Var är Grace och Ethan?
De är nere vid floden.
Jag kommer och hämtar dig sen.
Hur är det med er?
Märkligt hur...
...hur en fegis som jag...
...inte har modet att tala om för två barn hur han känner.
Jag hoppas bara att ni vet hur ledsen jag är att jag inte fanns där för er.
Ni kanske inte tror mig, men jag skrev många fler brev än dem ni hittade.
Hon skickade aldrig tillbaka några, men...
Jag har tänkt på er hela tiden.
Ända sen jag stack.
Hur som helst, vi ska nog få tillbaka er mamma.
Kanske...
Kanske kan jag övertala henne att ta mig tillbaka.
Då kan vi vara en hel familj igen.
Vad tycker ni?
Låter det som en plan?
Det är väl inget fel med att drömma?
-Du är mig en söt liten flicka. -Nej, nej...
Hon är det bästa sällskapet man kan ha på filten, eller hur?
-Lyft ner henne från hästen. -Nej, snälla!
Slappna av. Det kommer att bli roligt.
-Varsågod, chefen. -Nej, snälla...
Tro mig, lilla damen, du kommer att gilla det.
Kom igen, rör på påkarna!
Jag har inte tid med det här. Skynda på.
Lyssna. Sluta slåss!
Hör på mig. Du ska ta dig upp över berget.
I morgon bitti kommer en vagn förbi. Carson kör den.
Hoppa in i vagnen, så kör Carson dig i säkerhet.
Varför hjälper du mig? Vem är du?
Det är inte viktigt. Här.
Det här hjälper dig över berget. Gå nu. Stick!
Tack!
Pojkar.
-Var är kvinnan? -Stig upp. Festen är över.
-Vad menar du? -Hon duger inte ens åt ett fyllo.
-Hon slog mig, så jag dödade henne. -Det kommer inte Briggs att gilla.
-Det spelar ingen roll. Stig upp. -Stig upp?
S-T-I-G upp. Nu!
Pojkar...
Hon dödade er också.
-Frank? Är det du? -Ja, far.
Vad sjutton gör du här ute på mina marker?
Lång historia. Sänk geväret så ska jag förklara för dig.
Visst.
Jag gillar vad du har gjort med stället.
Hej, pappa. Det var länge sen.
Frank! Min favoritson!
-Tala tystare. -Varför? Det är ingen här i närheten.
-Vem tillhör de där? -De...
-Jag tror att de är dina barnbarn. -Jag sa ju att du inte kan adoptera.
De är släkt. Hjälp mig ta in dem så ska jag förklara.
Visst.
Frun, är allt som det ska?
-Ni ser ut att sitta i fel vagn. -Det är bara bra med mig, tack.
Ni kan prata med oss.
Vi räds inga samtalsämnen. Vi har varit med om allt.
Unga dam, jag har suttit här i tre dagar och är trött på ditt tjatande.
Jag vill inte ställa till bråk. Jag vill ta mig tillbaka till mina barn.
Horar du inte?
Jag trodde att mr Carson hämtade upp dig för att du skulle jobba med oss.
Nej, frun.
-Vad gör du då här? -Jag berättar helst inte det.
Jag är madam på saloonen som vagnen är på väg till-
-så det är nog bäst att du berättar. Annars ber jag mr Carson slänga ut dig.
Och då kan du dö i den här gudsförgätna öknen.
Jag kidnappades.
Det ser inte ut som om du blivit kidnappad.
Jag kidnappades av min egen make.
Var det er make som kidnappade er?
Det är därför jag aldrig tänker gifta mig.
Jag utnyttjar dem bara för pengarna.
Det finns inget en man kan göra för mig som jag inte klarar själv.
Nu räcker det, lilla fröken. Tyst.
Du har nog rätt i det.
Era barn är det viktigaste som finns.
Mina föräldrar brydde sig inte. Nu är jag 18 och horar runt hela västern.
Nu räcker det! Var tyst, annars slänger jag ut dig med henne.
Inget mer horande för dig.
Har ni nån dotter?
Ja, hon heter Grace.
Frun...
Jag vill att ni hittar Grace och ger henne en ordentlig utbildning-
-så att hon inte slutar som en av oss.
Okej?
Ni verkar vara en bra kvinna.
Jag önskar att min mamma var mer som er.
Era barn har verkligen tur som har en så stark kvinna som mamma.
Tack.
Dö, era jävlar!
-Vad gör du? -Ner med dig!
Jag träffade åtminstone tre blårockar till.
Du kommer att få oss dödade.
Få oss bort härifrån, Frank.
Vi har två man kvar på andra sidan. Nu tar vi dem.
Det är tomt, Frank. Vi kommer ingenstans.
Gibson! Vi tar oss upp på kullen. Börja skjuta mot de blå gossarna.
Du tar dem från den här sidan kullen. Res dig och börja skjuta nu.
Jag går ingenstans. Det är rena självmordet.
Den här enheten flyr inte striden, och vi lämnar inga kvar.
Du kan låtsas att du har en ryggrad och ta dig upp dit.
Vad fan gör du?
-Vart ska du? -Sticka härifrån.
Kom tillbaka, din ynkrygg!
Vad gör du?
Grace? Ethan?
Sluta skjuta! Sluta skjuta!
Ge mig den. - Och den.
-Varför gjorde du så? -Vapen är inget för barn.
Mr Connor sa att du fick din första revolver när du var sex år.
-Men saker och ting är annorlunda nu. -Vad är det som är annorlunda?
-Inget verkar ha förändrats på jorden. -Jag har förändrats.
Dessutom har jag sett vad vapen kan göra om de hamnar i fel händer.
Kan ni ungar gå in, är ni snälla. Jag måste tala med min far.
-Jag vinner! -Aldrig.
Där fick de visst så de teg.
Du har väl uppfostrat mig så, antar jag.
Hotelser, ilska...
Hör på mig, min son. Det är väldigt smarta ungar du har.
Jag är bara glad att jag är deras farfar.
Jag vill försäkra mig om att du inte klantar till det.
Jag vill bara att ni blir en familj igen.
Du måste ordna upp det här, grabben.
Med all respekt, men du vet inte vad du pratar om.
Pappa, det där livet... Det är dött.
Det är borta.
Det bara... Jag kan inte.
Vad i helsike pratar du om? Den man som vet hur man dör stående...
...är den som alltid kommer igen. Det vet du väl?
Vad hände med dig?
Han är ett barn.
Kan du se efter dem ett tag?
Lämna dem hos mig, det blir bra. Det är bara jag på flera mil.
Vi ska göra rätt den här gången.
Vad menar du med att hon är död?
Det rapporteras att miss Powell dödades av en av dina män-
-när de skulle förflytta henne.
-Vem var det som sa det? -Harrison, sir.
Hämta honom.
Harrison.
Vad gjorde du med min fru?
Vi höll på att slå läger. Hon var tvungen att förrätta sina behov-
-så Sharpeson gick bort med henne en bit.
Hon tog hans revolver och sköt honom.
Hon sprang tillbaka där McCabe höll på att tända en brasa, och sköt honom.
Och du?
Jag såg om hästarna. Jag hörde skotten och sprang dit.
Hon pekade vapnet mot mig, så jag gav henne bly.
Jag är ledsen, men det var hon eller jag.
Var är kroppen?
Jag begravde henne. Jag lämnade de andra två åt vargarna.
Oroa er inte, jag bad en bön...för dem båda.
Ta det lugnt nu, pojkar.
Jag tänker inte låta er döda mig idag.
-Din usla krake! -Om han dör hittar vi inte vapnen.
Oroa er inte, sir. Vi tar honom.
Vad är det för skitverksamhet vi driver här?
-Jag beklagar verkligen, sir. -Jag bryr mig inte ett skit om min fru.
Inte?
Jag vill ha Connor.
Sir, jag tror inte riktigt jag förstår-
-varför ni vill ha tag i Connor just nu.
Frank Connor arbetar för en särskild falang-
-som lägger sig i vår distributionskedja och förstör den!
Det är en stor intressekonflikt och allt är myndigheternas fel.
Låt inte det yttre lura er.
När vi väl har dödat Connor kapar vi ett av deras viktiga verktyg.
Men sir, vi kan väl ta reda på-
-vilken avdelning han jobbar för och löser det med dem?
Det finns en falang bland de styrade som jävlas med min verksamhet.
Det tänker jag inte tillåta!
-Känner du Harrison? -Är du Frank Connor?
-Jag har en passagerare åt dig. -Vad händer?
Mr Carson, varför har vi stannat? Fortsätt köra.
Heather.
Det är... Det är jag - Frank.
Hur...?
Var kom du ifrån? Hur hittade du mig?
Jag...jag har barnen.
-Dina barn, Grace och Ethan. -Var är de? Är de i säkerhet?
De är hos min far, de är säkra där. Men vi måste härifrån.
För mig till dem!
Frun, jag vet att ni inte är så förtjust i mig.
Men kan ni vara snäll och ta hand om henne åt mig?
Kan ni göra det?
Ta med mig till mina barn.
Mina damer.
Det var märkligt att Grace och Ethan dök upp hemma hos mig.
De berättade att du hade blivit kidnappad, och de var oroliga för dig.
De bad om min hjälp - det är allt.
Konstigare än så var det inte.
Jag är tacksam att du har dem, och att de är i säkerhet.
Och jag är tacksam att du för mig till dem nu. Så var god och gör det.
Jag försöker inte ställa in mig hos dig igen.
-Inte? -Nej. Nej.
Jag försöker bara hjälpa dig.
Ta mig till mina barn - det hjälper.
Jag är väldigt tacksam, Frank, men du kan inte bara klampa in i mitt liv-
-eller i barnens liv, som om du inte hade varit borta i tio år.
Jag försöker inte göra det, Heather. Jag försöker bara hjälpa dig.
-Jag tror att du missförstår mig. -Jag missförstår ingenting.
Jag fick skapa mig ett nytt liv. Jag behövde stabilitet för barnens skull.
Jag gifte mig med Briggs, som behandlade oss illa-
-men det stod mat på bordet och vi hade tak över huvudet.
Så du får förlåta mig om jag verkar lite ovänlig.
Slog han dig?
Han försörjde oss. Han gav oss mat och tak över huvudet.
Det är inte det jag frågar. Slog han dig?
-Heather, slog han dig? -Jag vill bara träffa mina barn, Frank.
-Det ska han inte komma undan med. -Vad tänker du göra?
Varför har vi stannat? Jag vill träffa mina barn!
-Nej, vi rider tillbaka till honom. -Vad pratar du om?
-Det ska han inte komma undan med. -Briggs? Nej, jag vill träffa barnen.
Du får träffa dem efteråt. Men det här måste få ett slut.
Kapten McCalister, är ni redan tillbaka?
Lägg av med skitsnacket, Briggs. Efter ert senaste lilla hot-
-frågade en av mina mannar runt och fick veta lite om er verksamhet här.
Jag avbryter er där innan ni skämmer ut er.
Mr Briggs, det är dags att ni slutar med lögnerna och fabriceringarna.
Jag vet inte hur ni lyckades få en sån här position, men jag har mina teorier.
Men ni är härmed gripen för ett flertal brott mot lagen.
Först och främst för att ha sålt amerikanska vapen till fienden.
-Grip honom. -Jag tror inte det.
Det är bäst att ni backar.
Hölstra vapnen.
Annars skjuter jag er söte, käre kapten McCalister.
Är ni säker på att det här är rätt sätt? Ni kommer inte undan det här.
Jag gör precis som jag vill. Ni är inte i stånd att ställa krav på mig.
-Vad sjutton håller ni på med, Briggs? -Minns ni falangen jag berättade om?
är har vi den.
Briggs, sir. Det där är kapten McCalister. Ni kan inte göra så här.
Sir, om ni skjuter honom går hela verksamheten åt helvete.
Jag tänker göra det.
Och nu mina krav:
Fri passage söder om Mexikos gräns, där mina vänner hämtar upp mig.
För det andra vill jag slippa förhandla med den här dåren!
Vill ni nu vara så vänliga och hitta Connor åt mig!
Så fort Connor är här gör jag utbytet.
Under tiden antar jag att kaptenen och jag väntar här tålmodigt.
Vilket land!
En bondgrabb som jag kan lyckas och erhålla sådan makt.
Och ansvara för en sådan här stor verksamhet.
Och det bästa var att ingen av er ifrågasatte mig.
Det är därför jag är ledarankan i den här dammen.
Skjut honom.
Inte illa, va?
Medan ni alla jobbar hårt för att få tag i brottslingar-
-är jag i Mexiko och älskar med nån sexig señorita-
-och dansar fandango genom natten.
Har ni inget mer att säga, kapten McCalister?
-Sir, tänk igenom det här noga. -Tänk på allt ni har jobbat för.
Det här är inte rätt sätt. Sir, snälla?
Nej, håll er undan.
Backa. Det här är mitt läger, och jag vill att ni försvinner härifrån.
Lugna er, Briggs.
Hör upp! När Connor kommer hit vill jag att hans händer är bakbundna.
Jag vill att min häst står redo.
Och sen gör jag utbytet.
Nå?
Hur känns det?
En av era mannar är död, den andre har stuckit.
Känner ni er ensam?
Hur går det till, mr Briggs?
Hur kan en bondgrabb från Valdosta, Georgia bli...
...sån här?
En vanära för vårt land.
Det är patetiskt.
-Jag har onda aningar. -Du måste bara lita på mig.
Spring in i buskaget och göm dig. Var inte rädd, jag hämtar dig sen.
Låt mig kliva av hästen.
Då så.
-Ser du vad jag ser? -Ja, ja.
-Mr Connor? -Vad vill ni?
Briggs letar visst efter en hund som han kan sparka.
Han har tagit kapten McCalister som gisslan och vill byta honom mot er.
Gör det något om jag löser en privatsak också?
-Varsågod. Vi är klara här. -Han är er, Connor.
-Dö, era jävlar! -Vad gör du? Du kommer att dö.
Om du inte hade burit uniform hade jag trott att du skyddade dem.
-Upp med dig och börja skjuta! -Typiskt dig, Frank.
-Du borde ha planerat en utväg. -Är detta vad det handlar om?
Varsågod och dö.
Hej, Frank.
Trevligt av dig att ansluta.
Visa att du inte bär något dolt vapen.
Henry, släpp kaptenen så får du mig istället.
Du känner mig bättre än så, Frank.
Varför skulle jag släppa honom?
Hör på mig nu, Henry. Släpp kaptenen, det här är mellan oss två.
Men jag vill inte ha dig, Frank.
Jag vill döda dig.
Travis!
Vad är det här?
-En uppenbarelse av min döda fru? -Vad är det som pågår, Travis?
Vad håller du på med? Det här kan aldrig leda till något bra.
Snälla, låt kaptenen gå.
Hon älskade aldrig dig, Frank.
Du övergav henne för ett decennium sen.
Faktum är...
Hon bryr sig inte ett skit om dig.
Travis, du kan få allt det här att upphöra här och nu.
Du kan få ett stopp på det. Snälla, sluta.
Släpp honom.
Heather.
Älskar du mig?
Självklart älskar jag dig. Du är min make.
Hörde du det, Frank?
Rym med mig.
Vi sticker till nåt trevligt ställe.
-Och barnen? -Visst. Vi skickar efter dem sen.
Vi lever lyckligt uppe på nåt berg nånstans.
På ett berg?
Okej. Vi skickar efter barnen senare.
Senare.
Och kanske rinner det en flod nära berget.
-Det låter bra. -Då kan du släppa kaptenen.
Jag är din nu.
Som kapten i USA:s armé...
...dömer jag dig nu till döden.
-Du kommer att klara dig. -Frank.
Hör på mig.
Jag förlåter dig.
Jag är så hemskt ledsen.
Du kommer att klara dig. Du måste vara stark. Kan du vara det för min skull?
-Harrison, du har väl varit fältläkare? -Jag har grävt ut bly förr.
Det ordnar sig. Du, det kommer att ordna sig.
Jag vill att du är stark för min skull.
Frank, gör oss en tjänst och gå ut så länge.
Det kommer att gå bra, lilla fröken. Jag lägger ett litet snitt-
-och sen gräver jag ut kulan. Det kommer att göra obeskrivligt ont.
Då börjar vi.
Du var duktig. Du kommer att klara dig.
Kommer mamma att klara sig?
Hon återhämtar sig efter en allvarlig skada. - Harrison! Hur mår hon?
Hon förlorade mycket blod, men jag lappade ihop henne. Hon är stark.
-När får vi träffa henne? -Snart.
Men kom ihåg, ni behöver er mamma, men hon behöver också er.
Harrison! Kom hit.
-Farfar berättade allt. -Ja...pappa!
Ni kan väl plocka lite blommor till er mamma? Det skulle hon tycka om.
Ungar, jag har något åt er här ute.
-Är hon min? -Din och din brors.
-Min också? -Japp.
Vad söt hon är!
Jag längtar tills vi kan rida henne. Vem ska rida först?
Jag vill rida henne, men jag är nog för stor.
-Visst, hoppa upp bara. -Jag vill vara först.
-Vad söt hon är. -Du måste ta i mer.
-Vilken skillnad från en häst. -Lite lägre, bara.
Ni måste vara försiktiga. Dra lite lätt, bara.
-Led henne försiktigt. -Vi älskar alla Guds varelser.
Var snälla nu.
Titta, har du nånsin sett något vackrare i hela ditt liv?
Jag har saknat dig, Frank Connor.
-Jag vill aldrig lämna dig igen. -Gör inte det, då.
Översättning: Mika Wainonen ordiovision