Kom ind.
- Hej. - Hvad laver du her?
- Du må da ikke dukke op på mit kontor. - Jeg har ringet 20 gange.
- Du skal ikke ringe. Hvad vil du? - Hvordan har min søn det?
Han er ikke din søn mere. Du har kun dit grimme hår og din håbløse mand tilbage.
- Jeg er stadig hans mor. - Nej.
Ved du, hvad du stadig er? En forkælet møgunge.
Jeg er hans mor.
- Ikke ifølge loven! - Hvad sker der med ham?
Tja, om et par år er han 12 år.
Så flygter han fra børneværnet og udsætter dig for væbnet røveri.
Han stjæler din bil, og så ryger han i fængsel.
- Polo ryger da ikke i fængsel. - Tror du ikke?
- Sig til ham, at jeg elsker ham. - Nej.
Det kan jeg ikke, for jeg er en dårlig løgner.
Bare hold dig til din skide dans, og køb en dukke i stedet -
- for du kan slet ikke håndtere et barn, der ikke sidder bomstille.
Hvordan har han det?
Det aner jeg ikke. Han har nok en mor nu, som er bedre end dig.
Er han blevet adopteret af en anden familie?
- Jeg må altså gå. - Fortæl mig det nu, for fanden.
- Marcela! - Hør her.
Du er ung, okay? Du har livet foran dig. Glem det her.
Men hold dig væk fra mit kontor. Slut, færdig. Farvel.
Kan du lide det?
Nej.
Hvad med det her?
Jeg kan bedst lide hendes rigtige hår. Sådan som det var før.
Jeg er ked af det, Carlos.
- Jeg er ked af det. - Stop nu med alle de undskyldninger.
Husker I, da Pauli kom skaldet hjem fra en koncert?
- Hun så fantastisk ud. - Smuk.
Jeg er fuldstændig drænet.
Man kan ikke være trist hele livet. Det var et uheld.
- Nej, det var ej. - Jo, det var.
Det kommer ikke til at ske igen.
Gør ligesom firben. Hvad gør firben, når de taber deres hale?
De bliver snotforvirrede. Helt fucket op.
Jeg kan ikke. Jeg kan ikke gøre det.
- Tryk på knappen. - Hun er bedøvet.
- Hvad får hun? - Morfin.
Hvorfor skulle de give hende morfin?
- Så har hun i al fald fået under 30 ml. - Hvad ved du om det?
- De beder os nok donere blod. - Jeg kan donere... en liter.
- Vrøvl, Ema. De beder kun om det halve. - Jeg bestemmer over mit eget blod, mor.
Du skal nok klare den. Du skal nok klare den.
En dag tilgiver du os.
Mig, Ema og Polo.
Det kan være om aftenen. Og så er der en ildebrand.
Det kan være en kæmpe, der tramper, så der kommer jordskælv.
Bliv ved med at fjedre i knæene.
Stop. Stræk armene og giv jer selv et kram.
Lige nu er Polo så vred, at han græder, fordi du forlod ham.
Vi forlod ham. Det er vores skyld.
Ja, det er nok rigtigt.
Men det gør bare så uendeligt ondt at blive svigtet af sin mor.
Det passer. En kvindes svigt er meget svært at kapere.
En forsømmelig kvinde. En dårlig mor.
Nej, da Polo endelig begyndte at stole på dig, svigtede du ham.
Vi svigtede ham begge to. Begge to.
Han er kun et barn.
Du nød, at vi alle sov i samme seng, så du slap for at knalde med mig.
Jeg havde gerne adopteret et yngre barn, men det ville ingen da give dig.
Du lærte ham at sætte ild til ting.
Du ville gerne have ham til at brænde huset ned. Så jeg... Jeg ved det ikke.
Så jeg var nødt til at aflevere ham tilbage.
Han skamferede din søsters ansigt.
Du blev infertil grundet en ubehandlet kønssygdom. Så det er din skyld, Gastón.
At vi måtte alt det her lort igennem, og at vi adopterede et stort barn.
Det er din skyld, at vi ikke kunne holde ham ud.
Og det er din skyld, at jeg lider sådan nu.
Og at folk glor på os, som om vi har kvalt en hund med en plastikpose.
Ved du, hvorfor Polo elskede dig?
- Fordi han syntes, at du var smuk. - Nej.
Jo. Da vi hentede ham, sagde han, at du var 'smuk'.
'Hej, smukke. Kom her.'
Og du gik tættere på. Kom helt tæt på hans ansigt.
Du gik tættere på og flirtede med ham. Du smilede.
Du lod din tunge røre hans tænder.
Du klædte dig af foran ham. Og stak din brystvorte ind i hans mund.
Han var min søn. Og min søn må sutte på hele min krop, hvis han vil.
Nej... Nej, sådan gør man ikke med et barn.
- Du har fucket mit liv op. - I lige måde.
Jeg var en lille pige, og du passede ikke på mig. Infertile svin.
- Lad os gøre det igen. - Hjorten.
- Og sørg for at samle benene. - Ja.
Undskyld, at jeg skifter emne nu.
Jeg ved ikke, om jeg skal tale med skolepsykologen eller ledelsen.
Men vi er nødt til at forklare børnene, hvad der foregår med Polo Valderrama.
- Hvem? - Polo Valderrama. Han går i fjerde.
Nå... Hvad er der sket?
Børneværnet har ringet. De fjerner Polo fra skolen.
- Børneværnet? Hvorfor? - Han er syg.
Hvad er der sket?
- De afleverede ham tilbage. - Nej.
- Nej? - Nej.
Jeg vil nødigt blande mig i andres liv -
- men jeg er i tvivl om, hvad jeg skal sige til børnene.
De stiller jo spørgsmål. Og jeg vil nødigt sige til dem:
'Nu skal I høre. Polos forældre elsker ham ikke mere -
- fordi han var uartig, så nu er han afleveret tilbage.'
'Polo er ikke længere adoptivbarn. Han er forældreløs.'
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. - Passer det?
Ja.
Hans fravær skyldes altså, at han ikke længere er din søn?
- Det er det, jeg gerne vil forklare. - Sikke en skam.
Vi kan bare sige, at Polo bor hos noget familie i Santiago nu.
Nej, det går ikke. Hun underviser her jo stadig.
- Bliver du her, Ema? - Ja, jeg skal jo arbejde.
Det skal jeg også. Men jeg ved ikke, om jeg kan overskue at se på dig hver dag.
Dit ansigt. Dit hår.
Er du idiot? Forstår du ikke, hvad vi siger?
Jeg vil foreslå, at Ema tager sygeorlov.
- Hvad er der i? - Det ved jeg ikke.
- Går du? - Ja, jeg skal til audition.
- Med en dreng eller en pige? - Det ved jeg ikke.
Okay, en sidste drink.
- Er der noget is tilbage? - Ja, jeg henter det lige.
Ema?
Mati.
Gastón.
Det er jeg ked af, Sonia. Det må være sket i sidste uge.
- Sig, at det var mig. Mit kunstprojekt. - Alle ved, at det var Polo.
- Glem det. - De vil da hyle op.
- Hvem? - Alle de der dårlige dansere.
Vi går herfra sammen. Jeg afleder dem, og så smider du katten på gaden.
Vores lille dreng, Ema...
For fanden da. Hvad skal vi gøre?
Hvad nu, hvis vi får et andet barn?
Ema...
Nej, det er ikke min skyld. Det var ikke min skyld.
- Vi skal nok klare den, okay? - Ja. Vi har ikke brug for noget.
- Ved du, hvem der har det godt? Polo. - Han er lykkelig.
Fordi han ikke længere er sammen med os.
Tja, jeg tror bare, at jeg fortæller alle...
At det var noget, vi gjorde med Polo. Lagde tøjdyr i fryseren.
Og da vi fik øje på den nu, blev vi kede af det, og derfor går vi.
Nej, det er ikke nødvendigt.
De er fulde, så de lægger ikke mærke til noget.
Ja... Jeg tror også, at Polo forstår det nu.
Han ved godt, vi gør det for hans skyld, fordi han har brug for en mor og en far.
Som elsker ham fucking betingelsesløst.
Du ved det ikke selv, men du er smuk.
Du er utrolig dejlig.
Og jeg er så heldig, at jeg har dig.
Skal vi lige tage en quickie?
Nej.
Du er et menneskeligt kondom.
Du kommer aldrig til at give mig en søn. En rigtig søn.
Jeg gav dig en søn.
En rigtig søn.
Men du smed ham bare ud igen.
Husker du, da Polo lagde din hånd på sit bryst og kaldte dig mor?
'Du må ikke forlade mig, mor.'
'Når jeg lukker øjnene, føles det, som om du går. Du må ikke forlade mig.'
Han bad dig om tilgivelse.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig. Undskyld.
Undskyld. Glem, hvad jeg sagde.
Jeg tilgiver dig.
Hvor længe boede Polo her? 10 måneder?
Nej, det var længere tid. Han boede hos os i mindst et år.
- Hvad sker der? - Ikke noget.
Ved du, hvad der sker? Jeg gjorde jer en tjeneste.
En tjeneste? Vi betalte dig da.
- Hvad fanden siger du? Gentag lige. - Jeg sagde, at vi betalte dig.
Ingen vil adoptere børn fra Colombia eller Venezuela. Polo var seks år.
- Vi ville da gerne adoptere ham. - Takket være mig.
- Du forfalskede rapporten mod betaling. - Nej, det passer ikke.
Jeg modtog bare rapporten og ændrede det med seksualiteten.
Hvad stod der? Jeg har glemt, hvad der stod.
Skal jeg genopfriske din hukommelse? Homoseksuel adfærd. Ekshibitionisme.
Brutal sex. Shows med blod.
Det var jo en performance. Det er fiktion.
Det er mit arbejde. Det er bare en udtryksform.
- Gastón er ikke homoseksuel. - Ham der?
Systemet er designet til at holde folk som jer ude.
Jeg er systemet, skiderikker. Og efter alle de møder -
- som I havde med socialrådgivere og psykologer, blev vi konsulteret.
- 'Er de skøre?' - 'Nej.'
- 'Vil de bare have en dukke?' - 'Nej da.'
- 'Hun er meget yngre end ham.' - 'Det betyder ikke noget.'
- 'Han er sær.' - 'Det er du også.'
Og derefter blev der foretaget en ekstern undersøgelse -
- og hvem reddede jeres røv? Det gjorde jeg.
Jeg reddede jer. Vi lod barnet blive adopteret!
Så tester barnet jer, fordi han er kvik, og så tager problemerne fart.
Han siger, du ikke er hans mor, og han sætter ild til huset -
- så hans moster kommer til skade, men det kan ikke komme bag på nogen.
Jeg havde jo sagt -
- at selv om han laver en masse lort, vil han bare gerne vide, I elsker ham.
Polo har været meget igennem og var faldet til ro. Men hvad gjorde I?
I gav ham fra jer igen.
Og nu risikerer han at ende hos en eller anden psykopat.
Jeg håber det ikke. Forhåbentlig sker det ikke.
Jeg håber, at han har det godt hos en sød familie. At han har en mobil.
At han har en varm og sikker seng at sove i, og at han drikker jordbærshake.
- Har du set ham? - Det rager ikke dig. Så fat det dog.
Det var dog utroligt.
Måske egner du dig bare ikke til at være mor.
Og du egner dig sgu heller ikke til at være far.
I er fucking vanvittige. Få dog lidt styr på jer selv -
- inden I skal adoptere nogen børn.
Hvad gik det ud på?
- Hvad? - Kan du ikke se, hvad du har gjort?
- Mig? - Du kontaktede børneværnet. Hvorfor?
- Jeg gør, som det passer mig. - Men det er sgu da ikke okay.
Der er ingen, der kan holde dig ud. Heller ingen i ensemblet.
Det er sådan set dig, de ikke kan holde ud.
Jeg er pisseligeglad. Du hørte hende.
Du fremprovokerede alt det her. Og det ved alle. Alle.
Tak, skat.
Du kan blive så længe, du har lyst.
Hvor skal jeg sove?
Du skal da sove der.
- Hvor er Gastón? - Fuck Gastón.
Fuck Gastón.
Vær nu ikke grov, mor.
Da I var små, klemte jeg jeres hånd og sagde, at vi altid ville være sammen.
Det kan jeg ikke huske.
Da din far forlod os.
Det kan jeg ikke huske.
Jeg sagde, at I skulle passe på hinanden.
Og hvor er I så nu? I er sammen.
I sover alle sammen. Hulter til bulter.
Det tror jeg ikke på, du har sagt. Hvor gammel var jeg?
- Fire år. - Jeg tror ikke på dig, mor.
Mødre er nødt til at være sammen med deres døtre -
- for børn skaber en familie, og mødre skal være sammen med deres børn.
Sådan har det altid været.
Hvad skal jeg gøre, mor?
Gør, som jeg ville have gjort.
- Var han voldelig imod dig? - Nej.
Han har det bare ikke godt. Han slås med typiske mandeproblemer.
- Okay. Hvad siger han til det her? - Det ved jeg ikke endnu.
- Men hvad tror du? - Han vil nok være imod det.
- Han er forelsket. - I dig?
Ja. I mig.
Ja, naturligvis. Men det er en skam. Stakkels ham.
- Stakkels ham? - Ja, naturligvis.
Han er 12 år ældre end mig.
- 12? - Ja.
Jamen så kan han gå ad helvedes til.
- Har du været sammen med en ældre mand? - Mig?
- Undskyld. - Nej, det er okay.
Det er bare...
Jeg taler sjældent om mig selv. Det bryder jeg mig ikke om.
Eller... det er bare, fordi ingen kan holde mig ud mere.
Jeg kan godt holde dig ud. Hvis det skal være.
- Jeg gør det her, fordi du betaler mig. - Og det er et problem.
Jeg har ingen penge at betale dig med.
Det er et problem. Fordi vi advokater tager betaling for vores arbejde.
Vi er frygtelige.
Ja, men det er bare en skilsmisse.
Du udfylder en formular, og jeg underskriver den. Det er nemt nok.
Du er altså for meget.
Jeg kan vaske dit tøj. Lave mad til dig.
Ordne dit strygetøj.
- Hente dine børn. Har du børn? - Ja.
Jeg kan synge, danse, eller lufte hunde.
Du må gerne danse.
Det var for sjov.
Jeg laver bare sjov med dig.
Hvad laver du?
- Hvad er det for en stilart? - Reggaeton.
Du får din søn tilbage, ikke?
Det ved jeg ikke.
Forhåbentlig.
Det er virkelig spændende.
Fantastisk.
Ema, du skal i krig.
Måske får vi aldrig din smukke krop at se igen, så derfor tager vi afsked nu.
Hvis du får brug for hjælp til at begå noget kriminelt, så ringer du bare.
Så er vi altid lige i nærheden.
- Det er det rigtige at gøre, ikke? - Jo.
Må jeg få et farvelknus?
Napalm er en blanding af petroleum og dieselolie.
Mor køber gerne smuglervarer på havnen.
- Hun købte det mod rotter. - For at forgifte dem?
- For at brænde dem levende. - Så tog Gastón det.
Til et show. Der skulle sættes ild til en båd, mens vi dansede på kajen.
Men det lykkedes ikke.
- Pas på. - Forsigtig.
- Føles det godt? - Vildt godt.
Forestil dig en elefantsnabel, der sprøjter kogende vand i 20 sekunder.
- En dinosaur med sædafgang. - Fedt.
Ligesom før i tiden.
Hvor folk afbrændte jorden for at plante nye afgrøder, de kunne spise.
Afbrænde for at kunne plante igen.
Det er hendes bil. Vi parkerede her for at besøge en veninde.
- Er det din bil? - Ja.
- Hvor længe har du haft den? - I årevis.
- Har du haft problemer med den? - Den var gammel, men kørte fint.
Hvad tror I, at der er sket?
Det er vel skiderikkerne fra bjergene. Anarkisterne.
- Anarkister? Er I fra Valparaíso? - Nej.
- Hvor længe har I været her? - I årevis.
- Så I bor her? - Ja, men vi er ikke født her.
Hvor længe har du været brandmand?
Det er irrelevant lige her og nu.
Hej.
- Hvordan går det? - Fint. Hvad med dig?
Det giver ingen mening mere.
Det her er ikke længere et venskab.
Jeg driver dig til vanvid.
Det er sandt.
Nu sidder jeg i dit fængsel.
Og jeg kommer aldrig til at elske igen.
Det er din skæbne. Det er mere end en sandhed.
Det giver ingen mening mere.
Det her er ikke længere et venskab.
Jeg driver dig til vanvid.
Det er sandt.
Nu sidder jeg i dit fængsel.
Og jeg kommer aldrig til at elske igen.
Det er din skæbne. Det er mere end en sandhed.
Hvor længe har I kendt hinanden?
- Ikke ret længe. - Anibal slukkede branden.
Med en brandslange.
- En superhelt. - Jeg er superhelt om dagen.
- Om aftenen arbejder jeg her. - Fint. Vi har ingen penge.
Slet ingen penge.
Efter vi havde mødt hinanden, lugtede jeg af røg.
Min røglugt er anderledes end din.
Du skal lugte til hele min arbejdsdag. Jeg lugter af gas her.
Nej, kun dig. Nej...
Lad være. Folk kigger. Vi må være lidt diskrete.
En drink mere?
Hvem af os er smukkest?
I er alle smukke. Utrolig smukke.
Hvem er smukkest?
Du må lige lade dem komme forbi, Laura.
Sonia, når de kommer, så gør plads.
De er ikke dansere. Det er vi. Det gik helt i opløsning.
Stop!
Vi er nået til det punkt, hvor vi er helt forvirrede. Hvor...
Har du noget tøj at dække dig til med? Er der nogen, der har noget tøj?
Når du kommer løbende, ser du nøgen ud.
- Og hvad med dig? Er du med eller ej? - Ja.
Hvordan afslutter vi så? Indtag lige positionen, før det her kaos begyndte.
- Afslut det rigtigt. - Hvor stod jeg da?
- Det ved jeg da ikke. - Her.
Er koreografen her da i dag? Vi lytter. Sig, hvad vi skal.
Ved du hvad? Smut du bare. Vi kan ikke arbejde sådan her. Smut nu.
Gastón? Siger du noget eller hvad?
Eller skal jeg sige noget? Vi må få styr på det her rod.
Hør her. Jeg forstår godt, at I hader mig lige nu.
Men jeg forstår også noget andet.
Ema har ligget søvnløs i fire dage i træk -
- og hulket: 'Jeg føler, at jeg slår ham ihjel.'
Og jeg spørger hende: 'Slår ham ihjel?'
'Ja. Jeg føler, at Polo er min søn. Jeg elsker ham, men jeg er ikke hans mor.'
Det var da dig. Ja.
Jeg faldt for det.
Jeg faldt 100 % for det.
- Gastón. - Nu ser jeg jer.
Jeg ser alle. Vi er en familie. Omend dysfunktionel.
Og så tænker jeg: 'Hvor fanden er Polo?'
Han burde være her og ligge som en lille hvalp i bunken af jeres jakker.
Husker I hans latter? Han hyggede sig med jer.
Min søn er colombianer og god til at danse.
For colombianere er pissegode dansere.
- Det må I forstå. - Fyr hende nu bare.
- Nej. - Jo. Uanset hvad stopper det lort her.
- Hvad giver dig ret til at sige det? - Jeg går. Hyg jer med folkedansen.
- Så smut. - Jeg går jo frivilligt, idiot.
- Så gå dog. - Desværre går Ema jo ikke frivilligt.
- Nej, ikke før. Men det gør jeg nu. - Find et andet sted at danse reggaeton.
Du er bare turist her.
En typisk turist, som tager billeder og tror, at han så kender alt til havnen.
Gå en tur. Hvornår har du sidst bevæget din røv derud?
Du forestiller dig en gammeldags gade og musik på havnen, som minder om Paris.
Men sådan har det aldrig været. Derfor skal alt ødelægges.
Musikken skal ændres, og det er en turist som dig bange for.
Skub håret til siden.
- Fint. - Du er virkelig flot.
Det ser helt ægte ud.
- Jeg ville ikke kunne genkende dig. - Det er så fin kvalitet.
- Hun bliver ked af det. - Nej.
Hun skal bare vænne sig til parykken.
- Det kommer aldrig til at ske. - Jo.
Se det engang. Det ligner dukkehår!
Lad være med at tale sådan til mig. Tag det nu roligt.
- Du overreagerer. - Det er ikke min skyld.
Jeg ligner et uhyre. En hund.
Det er ikke min skyld.
Jeg satte ikke selv ild til mit hår! Det var den lille fucking lort.
Hvorfor afleverede du ham tilbage?
Vi gjorde det ikke, fordi han brændte dit hår af.
Hvorfor så?
Troede du, at vi afleverede ham tilbage på grund af dig?
- Han forsøgte at slå mig ihjel. - Han er et barn.
- Han legede med tændstikker. - Hvorfor gik det så ikke ud over dig?
- Han forsøgte meget andet. - At slå dig ihjel? Næppe.
Jeg spørger ikke. Jeg tilbyder det. Jeg har gjort det, siden jeg var barn.
Jeg trækker bare hans bukser ned og tager fat i den, men jeg sutter ikke.
- Men du tager initiativet? - Ja.
Nogle gange er fyren anspændt. Lidt voldsom.
- Helt ærligt... - Og?
Jeg trækker ham med ud på toilettet, lukker døren og stirrer på ham.
Så siger jeg: 'Sig det ikke til nogen. Jeg har aldrig prøvet det før.'
Jeg spiller dum, og så går jeg i gang.
Jeg siger: 'Du må ikke stikke den ind. Jeg har menses.' Den virker hver gang.
Pikken er én ting. Men det er mere interessant at studere deres ansigt.
De får sådan et fåret udtryk. Ligesom små drenge.
De viser deres sande ansigt.
Og så rammer forelskelsen. Han ringer og skriver til mig, men jeg svarer ikke.
Og så går han helt i opløsning.
Han lider og græder. Han visner helt. Sex er ikke interessant.
Jeg er interesseret i følelser. Kaosset er fyldt med energi.
- Giver du ham ikke et blowjob? - Det kræver, man er forelsket.
- Jeg er forelsket. - Ema blev tændt.
Det var jeg i forvejen.
- Har du tænkt på mig? - Døgnet rundt.
Og på dig.
Og dig.
Jeg har to søstre, og min far er død.
- Hvordan døde han? Undskyld... - Nej, jeg vil gerne fortælle dig det.
Han var ludoman.
Han mistede alt, stak af, hoppede i havet og druknede.
Han tog også piller. Der var ingen, der gav ham mund-til-mund.
Ved du, hvordan man gør?
Mund-til-mund-metoden? Ja, selvfølgelig.
- Kunne du mærke det? - Ja.
- Kunne du lide det? - Du reddede mit liv.
Jeg er gift, Ema.
Det er jeg også.
Men jeg har hyret en advokat, så jeg kan blive skilt.
Jeg har ikke gjort det her meget længe.
For fanden da...
Sådan er jeg. Jeg tænker altid på det gode og det dårlige.
Og jeg vælger altid det gode.
Så har vi et problem. Fordi jeg er ond.
- Er du? - Ja.
- Jeg har været sammen med mange. - Hvor mange?
- Mange. - Og?
Jeg har hørt den der før: 'Jeg er ond.'
Der er mange kvinder, der siger, at de er perverse.
Eller onde. Hvordan kan det være?
- Sagde jeg da det? - Ja.
Jeg kommer til at skræmme livet af dig.
Når du finder ud af, hvad jeg mener, bliver du virkelig skræmt.
Hvad venter vi på? Skræm mig bare nu.
Jeg ligger sammen med min mor.
I samme seng.
- Det er virkelig barnligt, ikke? - Nej. Jeg ville gøre det samme.
- Hvorfor gør du så ikke det? - Fordi jeg ikke har nogen mor.
- Og jeg skal ligge hos min hustru. - Det var en skam.
- Skal vi da ligge sammen? - Ja, lige her.
- Fejler du noget? - Nej.
Heller ikke jeg. Og jeg har ikke noget kondom.
Hvad kan du godt lide?
Kan du godt lide hende?
Ja.
Men hun vil altid tale om dig.
- Jeg troede, du ville prøve en mand nu. - Det har jeg også overvejet.
Men jeg kan godt lide hende.
Hun vil gerne. Hun har spurgt mig om lov.
Tak, fordi jeg må få din veninde.
Kom nu bare. Hun er pæn. Se hende lige...
Jeg må også gå i seng med andre. Måske har jeg allerede været det.
Måske dater jeg allerede en.
Allerede?
Jeg har mødt en.
- Vil du fortælle mig alt? - Alt.
- Hvad hvis du bliver glad for ham? - Det er jeg allerede.
Hvordan ser han ud?
Jeg har ikke set ham nøgen endnu, men hans fingre er så store som bananer.
Vi er gift.
Vi har børn. Det her er en separation med børn.
Kan du huske, da lægen sendte dig ind at se porno, og du kom ud med en kop sæd?
Jeg nød at sidde i venteværelset og betragte de andre par.
Du kom ud med helt røde læber.
Efter at du var kommet i den lille svedige kop. Skønt...
Du lignede én stor fiasko.
'Du må ikke gå fra mig, mor. Du må ikke forlade mig.'
'Hold mig i hånden, mor.'
'Mor Ema.'
'Jeg elsker dig.'
Jeg skal nok sørge for, at du aldrig glemmer, hvad han sagde til dig.
Du er nødt til at komme hjem.
Hvorfor?
Du må ikke bare gå. Du har forladt mig og danser til det der lortemusik.
Kun for at pisse mig af. Du lukker mig ude.
Efter noget så forfærdeligt. Så frygteligt.
Det, vi har gjort. Vi er nødt til at blive sammen. I al fald i to år.
Den her hånd er flot.
Den anden er mindre pæn, så du skal kun betale 200.
Mange tak. Og hvor meget for fødderne?
- Det er på husets regning. - Tusind tak.
- Du har hænder som en tyv. - Hvorfor?
Du har lange fingre.
- Kan du lide at arbejde her? - Jeg skal jo tjene penge.
Hvad kommer skilsmissen til at koste?
100 klipninger og 300 manicurer.
Det er en aftale.
Hej... Fortæl din veninde, at vi har noget særligt til de lokale.
- Hvad? - Det er en gruppeting.
Lækkert, men virkelig kinky.
- Jeg forlader ikke min familie. - Det er fint nok.
- Ønsker du, at jeg forlader dem? - Slet ikke.
- Tig mig om at forlade min familie. - Nej.
- Sådan er jeg ikke. - Hvordan er du så?
Da jeg blev gift, tænkte jeg: 'Jeg vil skabe en civilisation med denne kvinde.'
- Og? - Min hustru er som et bjerg.
Hun er helt stillestående. Hun faldt for mig, fordi jeg giver hende tryghed.
- Er det godt? - Nej.
Vi sover nøgne, men hun ligger ovenpå mig og kvæler mig nærmest.
Jeg gisper efter vejret, mens jeg tænker:
'Med hendes styrke og mit mod kan vi skabe en hel by. En kultur.'
- Skammer du dig ikke over at sige det? - Nej. Jeg frygter ikke noget.
- Jeg er heller ikke bange for dig. - Hvorfor skulle du også være det?
Jeg holder af dig og passer gerne på dig.
Jeg tager tøjet af og lægger mig under dig.
- Folk fra bjergene ser skævt til os. - De elsker da vores dans.
Vi må bare mere ud i gaderne, for de tror, at vi danser for deres skyld.
Hvad så? Kommer du til alle vores prøver?
Jeg sidder og læser.
- Her er mange tilskuere. - De har nok dårlig smag.
- De kan bare ikke lide musikken. - Du burde lære at danse.
- Folk, der danser godt, knepper godt. - Jeg er god til at danse.
- Skal I knalde? - Er han ikke din mand?
Det er lige meget. Problemet er, at han ikke er ret god.
Jeg har det fint, Ema. Men jeg er helt ærligt bekymret. Ret bekymret.
- Hvorfor danser I til det lort? - Skal jeg forklare det?
Nej, glem det bare. Det er virkelig noget lortemusik.
Hvad? Hvad havde du forventet?
Hvad mener du?
Det er fængselsmusik.
Dagen lang. Musikken skal forhindre en i at tænke.
I fængslet vil man bare glemme, hvor man er. At der er tremmer for vinduerne.
Musikken har en hypnotisk effekt. En falsk frihedsfølelse.
Folk skal ikke tænke. Sex, ja. Stoffer, ja. Heroin, ja.
Men så melder hverdagen sig.
Nogen har overbevist jer om, at den dans giver jer frihed.
Men i stedet bliver I lullet i søvn.
Det er som at bo på Ibiza eller i Los Angeles og tage selfies hver dag.
Igen og igen. Det er en voldelig kultur, som gør kvinder til seksualobjekter -
- og hvor mænd er nogle svin, som bare vil snyde kvinder. Og kneppe dem.
Det er det, de siger. Det ligger i rytmen.
'Ikke tænke selv, giv mig det hele.'
Jeg fatter fandeme ikke, at I danser til reggaeton!
Alt, hvad vi har studeret og øvet...
Med dig! Alle de skide skænderier, vi har haft!
Vi lo af dem alle. Også af lige netop de her piger.
Vi skreg af grin over dem.
Fuck dem. Fuck reggaeton. Fuck alting!
Jeg er fucking træt af det her.
Polo kunne godt lide reggaeton.
Hvem er Polo?
Du så os jo danse og sagde, at det var fint.
Hvad er fint? Jeg ved ikke, hvad det betyder.
Men det gør du vel. Fordi du er klogere end os.
Jeg kan bare ikke lide følelsen af at se noget, der er fint.
Nu nyder jeg dansen. Det er som at kneppe.
Med blussende kinder. Vildt og sexet. Pludselig er jeg omringet af mennesker.
De er liderlige som mig og bevæger sig, som om de knepper til musikken.
Det er fedt. Det er livet. Og jeg danser til livet.
Du er i live nu -
- fordi der på et tidspunkt var en, som fik en orgasme.
Og i dag kan man danse den orgasme.
- Hvad så? Kunne du lide det? - Ja, virkelig meget.
Mellem din krop og min krop -
- er der et univers, som du skal se.
Mellem din krop og min krop.
Hvis min krop findes, så findes min tunge også.
Hvis mit hår findes, så findes min stemme også.
Hvis mit bryst findes, så findes min skygge også.
Og hvis min sult findes, så findes min kamp også.
Hvad nu, hvis han giver dig magt?
Jeg drikker ikke og kommer heller aldrig til det.
Selvom jeg puster til min flamme, giver det dig ingen magt.
Du udtrykker dig gennem vold.
Lad være med at sige, at det bare må være sådan...
- Er det dans? - Ja.
Du fratrådte i oktober. Det er et halvt semester.
Jeg stod i en familietragedie, men jeg har det fint nu.
Jeg kan også tage administrative opgaver.
Vi havde en lærer, der underviste i folkedans. Hvad siger du til det?
- Det kan jeg også. - Jeg kan ikke lide den slags dans.
Børnene ser fjogede ud med de der uldhatte, når de danser tara...
- Tarapaqueño. - Ja, det er frygtelig gammeldags.
- Jeg foretrækker også noget andet. - Hvad kan du lide at undervise i?
Frihed. Jeg lærer børnene at bevæge sig frit.
Det lyder godt. Så lærer de at udtrykke sig med kroppen.
Med armene og overkroppen. For de sidder jo altid og glor ned i telefonen.
De bruger kroppen til at udtrykke sig. Når de slås, danser og leger.
Skønt! Så lærer de jo at modsætte sig kontrol.
- At gå imod autoriteterne. - Det er ikke mit mål.
Nej, slap af. Jeg er ikke diktator. Slet ikke.
Jeg hader bare disciplinens væsen, men sig det ikke til nogen, for jeg er jo...
- Rektor. - Ja. Jeg er nødt til at være striks.
- Folk er ikke altid, som man tror. - Nej. Jeg er bipolar.
Jeg kan godt lide det, du siger.
Undskyld. Det her er jo en anden slags samtale, men jeg er bare ærlig.
- Øver du hver dag? - Ja.
- Har du en stærk core? - Ja. Lige i øjeblikket. Virkelig stærk.
Jeg har altid elsket dans. Det var et slags oprør mod min mor.
Hun har altid sagt, at jeg var grim. 'Du er så grim, så grim.'
Synes du, at jeg er grim?
Nej.
Hun tvang mig til ballet. Det gik ikke, men jeg begyndte at danse igen -
- da jeg faldt for en koreograf, så det endte jo godt. Også for børnene.
Jeg ved, hvad du mener. Jeg var i årevis kæreste med en kendt musiker.
Jeg kan ikke afsløre hans navn.
Men kunstnere er så intense, ikke?
Hvordan håndterer du det? Kunstnere er jo vanvittige.
Man skal rose dem og sige, at de er det bedste, der findes i hele universet.
Det var det, jeg gjorde forkert. Jeg har ikke din...
- Din visdom. - Jeg ved intet.
Jo, du gør.
Du ved meget mere end så mange andre.
Du skal tage en test. Selvom du er en enestående lærer.
Jeg tegner ikke så godt.
- Hvad er det? - Et hus.
- Og hvad er det? - Blomster.
- Hvem vander dem? - De trænger ikke til vand.
Skulle jeg have tegnet mennesker? Du bad mig bare om at tegne et hus.
- Ja. Nogle gange bor der folk i husene. - De er bare ikke hjemme lige nu.
- Hvor er de henne? - Til fest.
Er det en del af evalueringen? At skulle forklare alting?
Vil du ikke have det med i evalueringen?
Undskyld. Jeg blander mig i dit arbejde.
- Blander du dig i mit arbejde? - Det ved jeg ikke. Nej... Undskyld.
Hvorfor har du ikke tegnet noget mad?
Det ved jeg ikke.
- Har du ikke lyst til at svare? - Jo.
Du må ikke se det som et trist hus.
For du må ikke opfatte mig som antisocial eller depressiv.
Der findes en liste over det, tegningen bør indeholde.
Den sammenholder jeg din tegning med og når frem til en score.
- Har jeg så klaret mig godt? - Jeg har ikke tjekket listen endnu.
- Er der en test, der måler ærlighed? - Ja
Men den kender jeg ikke så godt.
Det er jo absurd.
Sådan er mit liv.
- Undskyld. - Det er helt okay.
Jeg er faktisk godt tilfreds.
- Hvordan gik det? - Fint.
Jeg fik jobbet.
Du er tæt på.
- Lad mig være. - Ema. Ema, for fanden!
- Lad mig være. - Ema!
Ema, lad mig være.
Slår du op med mig?
Nej. Fordi vi har ikke noget forhold.
Har vi ikke? Det har vi da.
- Du kommer til at savne mig. - Nej.
Jeg vil ikke det her, fordi jeg er helt vildt jaloux.
Men hvis du får lyst til at se mig, så ringer du bare.
- Mener du det? - Ja.
- Hvad ville du så gøre? - Jeg ville komme og sige hej.
Jeg ville tale med dig, lave mad til dig. Det er op til dig.
- Mener du det? - Ja.
Hvis jeg ville have et kys, ville du så også komme?
Selvfølgelig.
Hvordan ville det kys så være?
Sådan her.
- Ema... - Hvad?
- Gift dig med mig, Ema. - I hvid kjole.
- Men så skal vi være forelskede. - Ja.
- Men jeg er ikke forelsket i dig. - Og jeg er ikke forelsket i dig.
- Er du ikke forelsket i mig? - Ikke endnu.
- Du må ikke gøre det her mod mig. - Hvad?
- Sig sandheden. - Jeg ved ikke, om jeg er forelsket.
Hvad skal jeg dog gøre?
Du kan tage tilbage til din familie, og jeg kan forsvinde.
- Hvad skal jeg dog gøre? - Det skal nok gå.
Vi kunne blive lykkelige sammen.
- Kom indenfor. Hej. - Hej.
- Hej, Ema. Velkommen. - Tak.
Godmorgen.
- Godmorgen, børn. - Godmorgen.
- Hvordan har I det? - Fint.
Jeg hedder Ema, og jeg er jeres nye kropslærer.
Stil jer i en rundkreds midt i lokalet.
Polo, kom her, skat.
- Er du okay? - Ja.
Jeg håber, at du tilgiver mig en dag. Jeg var et dårligt menneske.
- Jeg gjorde også grimme ting. Undskyld. - Nej. Du opførte dig så pænt.
Jeg ville gerne være din mor.
Da de ikke ville give mig lov til det, blev jeg din lærer i stedet.
Du skal have en lillebror.
Er det rigtigt?
Ja.
- Din mor ved godt, vi hentede dig. - Det er godt.
Der er min mor.
- Hvordan har du det? - Fint.
- Er det pænt? - Ja, du er meget fin.
Hvem har klippet det?
Det har hun. Hun er min mor, og han er min far.
- Sig hej. - Undskyld.
- Goddag. Gastón. - Goddag. Anibal.
- Goddag. - Goddag.
Hun er gravid, så jeg får en lillebror.
Er det rigtigt? Det var da dejligt.
Hvor langt er du henne?
16 uger.
Han er kun et barn!
Behold det.
Behold barnet.
Polo har det fint nu. Vær sød at lade os være.
Barnet kan tilhøre os begge.
Det bliver nok en pige. Smuk som dig.
Det kan jeg ikke.
Og jeg vil gerne se dig.
Røre ved dig.
Du er så perfekt. Jeg vil gerne se dig, når du bliver tyk og får strækmærker.
Se dine bryster vokse.
Og mærke...
Jeg har altid fantaseret om...
At bede en gravid kvinde om -
- at lægge sig nøgen ovenpå mig, så jeg kunne mærke hjerterne slå.
Begge hjerteslag, som om de var mine egne. Det kunne jeg gøre med dig.
Men det ville være noget andet, for der ville også være noget seksuelt i det.
Nå, men... Det kommer ikke til at ske.
Jeg ville bare fortælle Polo -
- at det hele var en kæmpe fejltagelse. At jeg aldrig ønskede at forlade ham.
Så jeg måtte jo finde frem til ham.
Jeg bestak en psykolog fra børneværnet og fik adressen på Polos nye forældre.
For at komme tæt på Polo valgte jeg at få et barn med Anibal.
Barnet ville blive en del af Polos liv, de ville vokse op sammen -
- og jeg ville være tæt på Polo.
Så mødte jeg Raquel, og hun var så ulykkelig.
Den følelse kender jeg alt for godt. Som når et barn siger: 'Du er ikke min mor.'
Og så begynder ens ægteskab at vakle...
Danske tekster: Louise Andersen Oneliner