Traducerea şi adaptarea după sonor: FlorinA & Dani67 (c) RoSa-Team.ro
Sincronizarea : nickcrysis
Să vă spunem o veche poveste
şi vom vedea cât de bine o ştiţi.
Au fost odată ca niciodată, două regate duşmane de moarte.
Aşa de mare era discordia dintre ele,
că se spunea că doar un mare erou
sau un groaznic ticălos mai putea să le aducă împreună.
Într-un regat, trăiau oameni ca voi şi cu mine.
Cu un rege zădarnic şi lacom care domnea peste ei.
Erau veşnic nemulţumiţi
şi invidioşi pe bogăţiile şi frumuseţile vecinilor lor.
Iar în celălalt regat erau...
Multe creaturi ciudate şi minunate.
N-aveau nevoie de rege şi regină, aveau încredere una în cealaltă.
Într-un mare copac, de pe o mare stâncă din The Moors
trăia un astfel de spirit.
Ai putea-o lua ca pe o fată.
Dar nu era o fată obişnuită,
era o zână.
Gata.
Iar numele ei era... Malefica.
Bună dimineaţa, dle Chandoval, îmi place basca dvs.
Nu... Nu, n-o face !
Nu m-ai nimerit.
- Bună dimineaţa ! - Bună dimineaţa !
Foarte frumos, fetelor !
- Ce-i forfota asta ? - Gărzile au găsit la hotare...
Vreau să-i spun eu !
Sunt nişte reguli, Flittle. Eu îi spun acum, tu data viitoare.
Ultima oară i-ai spus tu,
ar trebui să-i spun eu acum şi tu data viitoare.
- Ce să-mi spuneţi ? - Bine.
Mulţumesc.
Malefico...
La hotare, garzile au găsit un om-hoţ la fântâna perlelor.
Scuzaţi-mă.
Mereu face aşa cu aripile alea mari.
Sper să nu înceapă un nou război.
Nu mi-e teamă.
Pe lângă asta, n-am mai văzut un om atât de aproape.
- Ieşi ! - Nu.
Au să mă ucidă. Pe lângă asta,
sunt hidoşi.
E extrem de nepoliticos !
Nu-l asculta, Balthasar.
Frumuseţea ta e proverbială.
Nu-i voie să furi.
Dar noi nu ucidem oameni pentru asta.
Ieşi, imediat !
Eşti un om adult ?
Nu.
Cred că-i doar... un băiat.
Iar tu eşti o simplă fată.
- Cred. - Cine eşti ?
Mă cheamă, Stefan.
Tu cine eşti ?
Eu sunt, Malefica.
Da, sigur !
Trebuie s-o dai înapoi.
Ce să-ţi dau înapoi ?
De ce ai aruncat-o şi n-ai vrut s-o ţii ?
N-am aruncat-o.
Am trimis-o acasă la ea, cum fac cu tine.
Într-o zi voi locui acolo... în castel.
Acum unde locuieşti ?
Într-o şură.
Aşadar părinţii tăi sunt fermieri ?
Părinţii mei sunt morţi.
Şi ai mei.
Ne mai vedem.
N-ar trebui să mai vii aici, e nesigur.
Dacă aleg asta, dacă mă întorc... vei fi aici ?
Poate.
- Ce-ai păţit ? - Inelul tău.
- Metalul arde zânele. - Îmi pare rău.
Îmi plac aripile tale.
Malefica a crezut că Stefan şi-a aruncat inelul.
El care avea atât de puţin pe lume.
Astfel ca mâna aceea s-o mai poată atinge din nou.
Şi i-a mişcat inima.
Aşa că tânărul hoţ care spera să fure o bijuterie,
a furat ceva mult mai preţios.
Cum am spus !
Malefica !
După atâtea săptămâni, uite că te-ai întors.
Cred că merită riscul.
Aşadar... tu cum te distrezi pe aici ?
Stefan şi Malefica au devenit cel mai puţin probabil, prieteni.
Şi pentru o vreme părea că, măcar pentru ei,
vechia duşmănie dintre zâne şi oameni fusese uitată.
Cum se întâmplă adesea,
prietenia s-a transformat încet în altceva.
La a 16 aniversare, Stefan i-a dat Maleficei un dar.
Îi spusese că era sărutul adevăratei iubiri.
Dar nu avea să fie aşa.
Odată cu trecerea anilor,
ambiţia lui Stefan l-a făcut să se îndepărteze de Malefica,
tentat de linguşirile oamenilor.
În timp ce Malefica, cea mai puternică dintre zâne,
creştea ca să devină protectoarea lui The Moors.
Malefica hoinărea singură
şi câteodată se întreba unde ar putea fi Stefan,
dar n-a înţeles niciodată lăcomia şi invidia omenească.
Dar avea să înveţe.
Regele oamenilor a auzit că The Moors a devenit puternic
şi a jurat să-l distrugă.
Atenţiune. Opriţi !
Păstraţi rândurile !
Uitaţi-o !
Misteriosul The Moors unde nimeni nu îndrăzneşte să se aventureze
de teama creaturilor magice
care-şi fac acolo cuib. Eu spun să le zdrobim !
Nu treceţi mai departe !
Un rege nu primeşte ordine de la un elf înaripat.
Tu... nu-mi eşti rege !
Aduceţi-mi capul ei.
Scoateţi săbiile !
Atacaţi !
Ridicaţi-vă şi staţi alături de mine !
Haideţi !
Atacaţi !
La rege !
Nu vei avea The Moors, nici acum, nici altă dată !
Nu !
Când am urcat pe tron,
i-am promis poporului
că într-o zi vom cuceri The Moors şi comorile lui.
Fiecare din voi
mi-aţi jurat loialitate.
Mie şi acestei cauze.
Majestate...
Înfrânt în luptă...
Asta va fi moştenirea mea.
Vă văd că aşteptaţi să mor.
Nu va dura mult, şi apoi ce se va întâmpla ?
Voi desemna un succesor la tron.
Care să aibă grijă de fiica mea.
Care dintre voi e demn,
să ucidă creatura înaripată,
să mă răzbune şi după moartea mea să preia coroana ?
Malefica !
Cum e să trăieşti printre oameni ?
Malefica, am venit să te previn.
Vor să te ucidă. Regele Henry
Te rog, trebuie să ai încredere în mine.
Au vorbit multe lucruri...
Iar anii s-au dus.
Iar ea l-a iertat pe Stefan.
Ambiţia lui prostească
şi totul se petrecuse acum multă vreme.
Malefica ?
Ce-i asta ?
V-am răzbunat, sire.
E învinsă ?
Ai făcut bine, fiule.
Ai făcut ceea ce altora le-a fost frică să facă.
Te aşteaptă o frumoasă recompensă.
Voi face tot ce-mi stă în putinţă
ca să fiu un succesor demn, Majestate.
Te-am prins !
- Am să te bat ! - Transformă-te în om.
Un demon !
Ce ai făcut cu minunata mea înfăţişare ?
Voiai mai degrabă să-l las să te bată ?
- Nu sunt sigur. - Nu te mai plânge.
Ţi-am salvat viaţa.
Iartă-mă.
Cum vrei să-ţi spun ?
Diaval.
Şi pentru că mi-ai salvat viaţa, sunt slujitorul tău.
Orice ai nevoie.
Aripi...
Vreau să fii aripile mele.
Vi-l prezint pe primul din linia lui...
Alteţa Sa regală... regele Stefan.
El mi-a făcut asta...
Ca să fie rege.
Ce fac acum, stăpână ?
Ei bine...
N-am văzut nimic.
Dar era...
Ce ?
Un copil.
Regele Stefan şi regina au un copil.
Va fi botezat.
Au spus că va fi o mare sărbătoare.
O mare sărbătoare.
Pentru copil.
Ce grozav !
Toată lumea a venit la botez.
Chiar şi cele trei zâne cu gânduri de pace şi urări de bine.
Uitaţi-vă la copil !
Concentraţi-vă, vă rog. Nu vă mai repet.
Salutări, Majestate. Eu sunt Knotgrass, din ţinutul The Moors.
Eu sunt Flittle, Majestate.
Iar eu sunt Thistlewitt, Alteţa voastră.
Aduc daruri pentru fiica noastră.
Şi astea nu-s simple daruri, pentru că vedeţi...
Suntem fermecate !
Şi bune cu copiii.
Foarte bine.
Scumpă Aurora...
Îţi ursesc darul frumuseţii.
Darul meu e să nu cunoşti niciodată tristeţea.
Fiecare zi să-ţi aducă doar fericire până la sfârşitul zilelor.
Copil scump...
Dorinţa mea pentru mine e să fii...
Trebuie s-o salvăm !
Măi să fie !
Ce sărbătoare scânteietoare, rege Stefan.
Regalitate, nobilime, popor şi...
Stai...
Chiar şi un corb.
Trebuie să spun că sufăr mult,
pentru că n-am primit invitaţie.
Nu eşti bine-venită aici.
Măi frate !
Ce situaţie jenantă.
Nu eşti supărată ?
Nu.
Şi ca să vă arăt că nu sunt...
Îi voi da şi eu un dar copilului.
Nu ! Nu vrem darul tău !
Nu te apropia de prinţesă !
Da, nu te apropia !
Deschideţi-vă urechile cu toţii !
Prinţesa va creşte într-adevăr
în graţie şi frumuseţe.
Va fi îndrăgită de toţi cei care o vor vedea.
E un dar frumos.
Nu face asta.
Dar...
Înainte de apusul soarelui a celei de-a 16 aniversări,
îşi va înţepa degetul într-un fus de la maşina de tors.
Şi va cădea într-un somn adânc.
Un somn din care nu se va mai trezi niciodată.
Malefica, te rog, nu face asta. Te implor.
Îmi place când implori.
Nu te-ai prins ?
Te implor.
Bine.
Prinţesa va putea fi trezită din somnul veşnic...
Doar de...
Un sărut al adevăratei iubiri.
Această vrajă va dura veşnic.
Nicio putere din lume n-o poate schimba.
Regele Stefan le-a ordonat oamenilor lui
să confişte toate maşinile de tors din regat.
Maşinile au fost distruse, arse,
şi aruncate în cea mai întunecată pivniţă din castel.
În secret, regele a încredinţat
siguranţa copilului, magiei celor 3 ursitoare.
Care au ţinut-o într-o ascunzătoare îndepărtată, pentru 16 ani şi-o zi.
Stefan s-a închis el însuşi în spatele zidurilor castelului lui.
În timp ce oamenii lui umblau în lung şi-n lat ca s-o găsească pe Malefica.
Ea şi-a construit un zid din spini...
Ca The Moors să nu mai fie niciodată călcat de picior de om.
Şi se bucura de nefericirea adusă de blestemul ei.
Între timp ursitoarele se străduiau,
s-o crească pe Aurora într-o mică colibă din pădure.
Ce ? Nu. Uitaţi-vă ! E îngrozitoare !
Haideţi !
Ne trebuie un copil mai mic.
Ridicaţi mai tare.
Nu, ceea ce ne trebuie, e o deghizare potrivită.
Ce vrei să spui ?
N-ar trebui să batem la ochi.
Trebuie să creştem copilul ăsta.
Aşa că, haideţi, fetelor !
Sunteţi gata ?
1, 2, 3... Creşteţi !
A mers destul de bine.
Aşa nu vom mai atrage atenţia. Nu mai suntem zâne,
suntem 3 ţărăncuţe care cresc un copil orfan...
În pădure.
Aşadar...
- Gata cu zborul ! - Nu, nu...
Nu mă atingeţi. Cum aţi auzit.
Iată-te !
De ce te ascunzi ?
Haide ! Să mergem.
E aşa de urâţică, încât aproape că mi-e milă de ea.
Te urăsc.
Nesuferito.
Ursitoarele probabil, erau depăşite de sarcina asta.
De ce plânge ?
Cred că i-o fi foame.
Atunci, hrăniţi-o.
O să rămână flămândă cu alea trei.
- Ce-i ? - Trişezi.
Am văzut asta.
Începem din nou.
Cum vrei.
Lacomo...
I se potriveşte perfect.
Nu mai fă asta !
N-am făcut nimic.
Cineva a făcut-o.
Nu eu.
Voi două... vă bateţi joc de mine şi nu voi tolera asta.
Încetaţi !
E doar vina voastră.
Haide ! E amuzant.
Zilele treceau şi Stefan devenea...
Tot mai măcinat de paranoia şi răzbunare.
Trageţi !
M-ai dezamăgit.
Zidul nu poate fi ars.
E indestructibil.
Nimic nu e indestructibil !
Nici zidul, nici Malefica...
Niciun blestem !
Aduceţi-mi fierarii...
Uite ! Nesuferita e pe cale să cadă de pe stâncă.
Ce-i ?
Bună !
Pleacă !
Du-te.
Pleacă.
Nu-i îndrăgesc pe copii.
Sus, sus...
Du-te acasă ! Haide.
Aşa cum a spus Malefica...
Aurora creştea în graţie şi frumuseţe.
Pasăre drăguţă.
Departe de măreţul palat, pe care nu şi-l amintea.
Şi cu trecerea anotimpurilor, cum creşteau florile...
Aşa creştea şi ea.
Se întreba despre lumea din jurul ei.
Şi ce-ar putea fi dincolo de zidul de spini.
E curioasă, nesuferita.
Dar nu era singura care dorea să-l treacă.
Ea e... Malefica.
Nu ştiu.
Adu-mi-i.
E doar o ţărăncuţă proastă.
- Să-mi faci mie aşa ceva ? - Doar tu ai spus: orice doreşti.
- Dar să nu mă faci un câine. - Era un lup, nu câine.
Nu schimbă cu nimic !
Sunt spurcaţi, răi şi vânează păsărelele.
Bine, data viitoare te transform într-un gândac.
Prefer să fiu un gândac ! Orice, dar nu o spurcăciune de...
Impresionant.
Ştiu că eşti acolo, nu-ţi fie teamă !
- Dar mie nu mi-e teamă. - Atunci ieşi la vedere !
- Atunci o să te temi. - Ba nu.
Ştiu cine eşti.
Ştii ?
Eşti ursitoarea mea.
- Poftim ? - Ursitoarea mea.
Veghezi asupra mea de când am venit pe lume.
Mereu am ştiut că mă protejezi.
- Cum ? - Umbra ta.
Mă urmăreşte de când eram mică.
Oriunde mă duceam, umbra ta era cu mine.
Îmi amintesc de tine, pasăre frumoasă !
El e Diaval.
Bună, Aurora.
Te cunosc de când erai micuţă.
E aşa cum mi l-am imaginat.
E atât de frumos ! Mereu mi-am dorit...
Noapte bună, nesuferito.
Îţi baţi joc de mine.
Ştiu ce faci.
- Ştiu foarte bine ce faci. - Sire !
Prezenţa voastră e cerută de regină.
- Nu mă plictisi. - Sire, nu se simte bine.
Slujitoarele se tem că nu va prinde ziua de mâine.
Nu vezi că suntem în toiul unei discuţii ?
Când vraja va da greş va veni la mine.
Şi-n ziua aceea voi fi pregătit.
Sunt foarte frumoase.
Desfac vraja, nu mai are valoare.
Desfac vraja ! Nu mai are valoare !
Nu mai are valoare !
Toate creaturile magice au aripi ?
- Majoritatea. - Tu de ce nu ai ?
Toate celelalte zâne zboară.
Am avut aripi cândva, dar mi-au fost luate.
Nu-mi place să vorbesc despre asta.
Ce culoare aveau ? Erau mari ?
Erau atât de mari încât păreau o trenă.
Şi erau puternice.
Mă purtau deasupra norilor şi împotriva vântului.
Niciodată nu s-au frânt.
Nici măcar o dată. Aveam încredere în ele.
Vine !
Unde sunt ceilalţi ?
- Dorm, Majestate. - Să reia munca degrabă.
Poftim ? Sunt extenuaţi, sire.
Dar vor relua munca la primele raze de soare.
- Trebuie să reia munca acum. - Poftim ? Dar e întuneric beznă.
Da.
Aşa e, întuneric beznă.
- Trezeşte-i imediat. - Sire.
Trezeşte-i imediat ! Trebuie să-nceapă imediat munca !
Nu mai avem timp ! Pleacă, acum !
Aurora !
Vino aici !
Pa.
Ia loc lângă mine.
- Trebuie să-ţi spun ceva. - Ce anume ?
Ştii ? Răul aparţine acestei lumi,
iar eu nu voi reuşi să te protejez.
Am aproape 16 ani, ursitoare. Ştiu să-mi port de grijă.
Da, ştiu.
- Nu despre asta voiam să-ţi vorbesc. - Am un plan.
Cum mă fac mare, voi veni să locuiesc aici, cu tine.
Vom avea grijă una de cealaltă.
Nu trebuie să aştepţi să mai creşti.
Vino acum să locuieşti cu mine.
Atunci aşa voi face !
Voi dormi într-un copac, mă voi hrăni cu fructe de pădure şi nuci.
Şi toate creaturile magice vor fi prietenele mele.
Voi fi fericită să stau aici toată viaţa.
Mâine le voi spune mătuşilor mele.
Pe mâine.
Sunt atât de emoţionată !
Dragele mele mătuşi, am aproape 16 ani şi vreau să-mi trăiesc viaţa.
Ba nu.
Eu vă iubesc mult, dar e timpul să-mi iau la revedere.
Aţi fost foarte bune cu mine,
înafară de data aia când mi-aţi dat, din greşeală, să mănânc păianjeni.
Bună ziua.
Scuzaţi-mă dacă vă deranjez.
Mă-ndrept către castelul regelui Stefan şi m-am rătăcit.
Iertaţi-mă, e vina mea, m-am...
Iertaţi-mă !
Pe acolo...
e castelul.
- Cum vă cheamă ? - Phillip.
Sunt încântată, Phillip.
Cum vă cheamă ?
Aurora.
Sunt încântat, Aurora.
Sunt foarte fericit că v-am cunoscut
şi vă cer iertare pentru comportamentul meu stângaci.
- Sunteţi iertat. - Vă mulţumesc.
E mai bine să plec.
Adio.
Mai treceţi pe aici când vă întoarceţi ?
Nimic nu mă va împiedica.
Atunci ne vom revedea.
Foarte curând.
- Adio, Phillip. - Adio, deocamdată.
Nu te mai agita !
Vezi, răspunsul a venit.
- Nu, Diaval. - Ba da.
Îţi aminteşti de sărutul din iubire adevărată ce rupe vraja ?
Din iubire adevărată, spui ? Înseamnă că n-ai înţeles.
Am aruncat vraja aceea pentru că iubirea adevărată nu există.
Poate că pentru tine e aşa...
dar ce crede Aurora ?
El ar putea fi singura ei şansă.
La urma urmei, acela e destinul ei.
Curaj, transformă-mă în ce vrei...
Mierlă, vierme... nu mai contează.
Sunt atât de fericită că mâine plecăm !
- Nu plecăm mâine ! - Mâine împlineşte Aurora 16 ani.
Iar Stefan ne-a zis s-o ducem a doua zi.
Ba nu ! A zis de ziua ei de naştere !
Ba nu ! A doua zi !
- De ziua ei. - Ba după !
Terminaţi !
Cum aţi...
- Aş vrea să vă spun ceva. - Sigur, scumpo, ce s-a-ntâmplat ?
Îmi pare rău să vă spun, dar mâine voi împlini 16 ani.
Da, da...
Vreau să plec de aici.
Ascultă, dră, am petrecut...
16 ani în baraca asta mizerabilă cu imbecilele astea două,
şi-acum tu...
Tu crezi că vei strica totul în ultima zi ?
Noi te vom duce la tatăl tău fără...
Tatăl meu ?
Credeam că părinţii mei sunt morţi.
- Cred că-i mai bine să iei loc. - Da, să iei loc.
Ursitoare !
Sunt aici !
Când aveai de gând să-mi spui de vrajă ?
E adevărat ?
Da, este.
Mătuşile mele mi-au spus că a fost o zână rea.
Nu-mi amintesc numele.
Mi-au spus...
că era...
Malefica !
Tu eşti ?
Tu eşti Malefica ?
Nu !
Nu mă atinge !
Tu eşti răul lumii !
Tu eşti !
Găseşte băiatul !
Fiecare om disponibil să fie trimis imediat la...
Să nu fie soldaţi la porţi, nu trebuie să aibă obstacole.
Iertaţi-mă, Majestatea voastră !
Am găsit-o pe copila asta. Spune că e prinţesa.
Tată ! Eu sunt, Aurora !
Semeni cu mama ta.
Ai venit cu o zi înainte, doar le-am spus idioatelor.
Ferecaţi-o imediat în camera ei ! Plecaţi !
Împrăştiaţi oamenii ! Malefica va veni.
Ce bine că ne-am făcut iar mici !
Uitaţi-vă la picioarele mele ! Îmi ador picioruşele !
Fiţi atente ! Trebuie s-o găsim pe Aurora !
Altfel, regele ne ia capul !
Aşteptaţi !
Prinţesă !
- Caut o copilă. - Sigur, ştiu.
Îmi trebuie un cal.
Mai repede, Diaval !
Mai repede !
S-a împlinit.
A îndepărtat santinelele. Te aşteaptă.
Dacă trecem de zidurile alea, nu mai scăpăm cu viaţă.
Nu veni cu mine. Nu e bătălia ta.
Îţi mulţumesc mult.
Nu fac nimic fără tine, Diaval. Numai cu tine, Diaval.
Să ştii că te aud.
Priviţi-o !
Uitaţi-vă ce a ţi făcut.
Doar a adormit !
Doar a adormit ? Aşa crezi ?
Doar a adormit !
Doar a adormit !?
Pentru totdeauna !
- Spunea ceva de un sărut ! - Sărutul iubirii !
- Adevărata iubire nu există. - E unica speranţă, Majestate !
Doamna mea.
Cine ştie ce va mai fi ?
- Ce facem ? - Nu ne putem da bătute !
- Să facem ceva ! - Nici nu ştim de unde să începem !
Iubirea adevărată nu pică din copaci, nu credeţi ?
Iertaţi-mă !
Mi-e ruşine să vă spun că nu ştiu unde sunt.
În castelul regelui Stefan.
Aici am vrut să ajung. Ciudat, nu-mi amintesc cum am ajuns.
- De ce aţi venit ? - Tatăl meu m-a trimis la rege.
- Cine-i tatăl vostru ? - Regele John de Austen.
Un prinţ !
Aurora !
O cunoaşteţi ?
- De ce doarme ? - E prizoniera unei vrăji.
Nu-i aşa că e frumoasă ?
E cea mai frumoasă fată pe care am văzut-o.
Aţi vrea s-o sărutaţi ?
- Îmi doresc mult. - Atunci sărutaţi-o.
Nu-mi permit. Abia am cunoscut-o !
Sărutaţi-o ! Hai, curaj !
Aţi spus de o vrajă ?
Sărutaţi-o !
- N-a fost cu drag ! - N-a fost sărutul adevăratei iubiri !
- Eram sigură că el este... - Ce faceţi ?
Trebuie să mai căutăm !
Doar ţi-am spus.
Nu-ţi voi cere iertare
pentru că ce ţi-am făcut e de neiertat.
M-am pierdut în ură şi răzbunare.
Dulce Aurora !
Mi-ai furat ceea ce mai rămase din inima mea.
Iar acum te-am pierdut pentru totdeauna.
Îţi jur că nu voi lăsa să ţi se facă rău
atâta vreme cât voi fi în viaţă.
Nicio zi nu va trece fără să-mi fie dor de zâmbetul tău.
Bună, ursitoare.
Bună, gâzuliţă.
Cică nu există iubire adevărată !
E aici, sire.
Ne întoarcem la The Moors ?
Dacă asta îţi doreşti !
- Opriţi-vă ! - Daţi-vă la o parte !
Grăbiţi-vă !
Transformă-te într-un dragon !
Haideţi !
Fugi, Aurora !
Ajunge !
Cum te simţi ?
Cum se simte o creatură magică fără aripi ?
Când trebuie să meargă pe jos ?
Omorâţi-o !
Loviţi-o !
S-a terminat !
Malefica şi-a doborât bariera de spini.
A renunţat la tron.
A invitat-o pe Aurora să vadă cum era odată The Moors.
cu mult timp în urmă, când Malefica era doar o fetiţă,
iar inima ei era fericită, pentru că acum e iar.
Dar asta nu-i totul.
Uite-o ! Grăbiţi-vă, ne aşteaptă !
Aşteptaţi-ne !
Oferim coroana aceasta micii noastre Aurora,
pentru care am sacrificat cei mai frumoşi ani din...
Nu mai contează.
Regatele noastre s-au unit.
Aveţi regină !
După cum vedeţi, povestea nu e cum o ştiaţi.
Iar eu cred c-o ştiu bine, pentru că eu sunt cea numită
Frumoasa adormită.
În cele din urmă,
regatul meu a fost reunit nu de un erou sau de vreun rău,
aşa cum legenda părea să vestească,
ci de o creatură ce era şi eroină şi rea în acelaşi timp.
Numele ei era Malefica.
Traducerea şi adaptarea după sonor: FlorinA & Dani67 (c) RoSa-Team.ro
Comentarii pe: http:/romaniansubsaddicted.altervista.org/
Sincronizarea : nickcrysis