HODNĚ ŠTĚSTÍ, DŽIHIRO. JEŠTĚ SE UVIDÍME.
Džihiro. Džihiro.
Že bychom tam už byli?
Bude to určitě pořádná díra.
Tady už jsme v centru.
Bude to úžasné, až si tu zvykneme.
Hele, tam je škola.
Tam je tvoje nová škola, Džihiro.
Není tak špatná.
Měla jsem radši tu starou.
Mami, koukej! Ty kytky úplně zvadly.
Není divu, když je k sobě tak tiskneš.
Doma je dáš do vody a vzpamatují se.
Má první kytice je na rozloučenou. To je ale smůla.
A co ta růže, kterou jsi dostala k narozeninám?
Jedna růže přece není kytice.
Vypadlo ti věnování.
Otevírám okno.
Tak nezoufej. Dnes je velký den pro nás pro všechny.
Že bych špatně odbočil?
- Nechápu. - Támhle to bude ono.
Bude to tamten modrý.
To je on.
Musel jsem minout odbočku.
Zkusím jet tudy.
- Vždycky takhle zabloudíš. - Vždyť už tam skoro jsme.
- K čemu jsou ty domečky? - To jsou urny. Lidé se k nim modlí.
- Zabloudili jsme, tati? - Kdepak, za chvíli tam budeme.
Posaď se, Džihiro.
Vždyť nás všechny zabiješ!
Tunel?
Co je to za divný dům?
To bude hlavní brána.
Zlato, vraťme se zpátky!
Džihiro!
Nechoď tam!
Ty zdi jsou z panelů. Ta budova je úplně nová.
A je tam průvan.
- Co je to? - Pojďme dál, ten tunel není dlouhý.
Bojím se! Nechoďme tam!
Nemusíš se bát, Džihiro. Jenom kousek, ano?
Ten stěhovák tam bude dřív než my.
Nic se neděje, mají své klíče. Vykládat můžou i bez nás.
Já vím, ale...
Já tam nejdu!
Tati, vraťme se!
Pojď. Neboj se.
Nikam nejdu!
Džihiro, počkej na nás v autě.
Mami!
Počkej!
Dívejte se pod nohy.
Džihiro, když na mně budeš takhle viset, tak upadnu.
- Kde to jsme? - Slyšíte to?
- To byl vlak! - Ano, budeme asi u nádraží.
Pojďme to zjistit.
Kde se tu vzaly ty domy?
Tušil jsem to.
Zřejmě to bude zchátralý skanzen.
V devadesátých letech jich pár postavili, ale dnes nejsou peníze na údržbu.
Tohle je asi jeden z nich.
Kam jdeš, tati? Maminko, nechoď tam!
Hej!
Maminko, ten velký dům vzdychá.
To byl jen vítr.
Krásné místo! Škoda, že jsem nevzala svačinu.
Postavili i řeku.
Cítíš to?
- Někdo tady něco vaří. - Asi máš pravdu.
Možná ten skanzen přece jen funguje.
Tak pojď, Džihiro.
Počkej!
Pojďte.
To je zvláštní. Jsou tu samé restaurace.
Kam se všichni poděli?
Pojďte!
Sem! Sem!
Pojďte sem.
Jé, to je jídla!
Obsloužíte nás?
Pojď, Džihiro, vypadá to chutně.
Obsluha!
Nech to být, najíme se a necháme jim tu peníze.
Máš pravdu. Voní to fantasticky.
Kdoví jak to chutná.
Vynikající! Džihiro, pojď ochutnat.
Nemám chuť!
Vraťme se už. Budou se na nás zlobit.
Neboj se. Je tu přece tvůj táta.
Mám platební kartu i hotovost.
Vážně si nedáš, Džihiro? Je to moc dobré.
- Hořčice. - Díky.
Mami! Tati!
OLEJ
Divný...
OLEJ
VEŘEJNÉ LÁZNĚ
To je vlak!
- Co tady děláš? Okamžitě zmiz! - Co?
Je skoro noc. Odejdi, než se setmí.
VEŘEJNÉ LÁZNĚ
Rozsvěcují světla. Běž!
Já je zdržím. Utíkej na břeh řeky.
OLEJ
O co mu jde?
Tatínku!
Vraťme se domů!
Pojďme už, tatínku!
Tatínku! Maminko!
Mami!
Voda!
To ne...
Je to sen, jenom sen!
Prober se! Prober se!
Tak se vzbuď!
Je to jen sen, jenom sen!
Ztrať se! Běž pryč!
Běž pryč!
Jsem průsvitná!
Je to jen sen, jenom sen!
Neboj se mě. Já jsem tvůj přítel.
Ne! Ne! Ne!
Otevři ústa a sněz to.
Musíš sníst něco z tohoto světa, nebo se rozplyneš.
Ne!
Neboj se, neproměníš se v prase.
Rozžvýkej to a spolkni.
Výborně, jsi v pořádku.
Podívej se.
Jsem zpátky?
Jsi. Teď ale pojď.
A co mamka a taťka? Že se z nich opravdu nestala prasata?
Rodiče uvidíš později.
Ticho!
Už tě všude hledají.
Není čas. Pojďme!
Och... Nemůžu vstát.
- Nohy mě neposlouchají. - Jenom klid, zhluboka se nadechni.
Ve jménu větru a vody, co jsou v tobě - propusťte ji.
Vstávej!
VSTUP ZAKÁZÁN
OLEJ
Až budeme na mostě, musíš mít zatajený dech.
I nejmenší nadechnutí zruší kouzlo a stráže tě odhalí.
- Mám strach. - Jen se drž u mě.
Vítejte. Rádi vás vidíme.
Vítejte. Vítejte.
- Vracím se z výpravy. - Vítejte doma, pane.
Nadechni se.
Zadrž dech.
Vítejte. Už se nám po vás stýskalo.
Vydrž, už tam budeme.
Mistře Haku.
Kde jsi byl tááák...
Cože? Člověk?
Běž!
Mistře Haku! Mistře Haku!
Najděte to! Je to lidský vetřelec.
Cítím lidský pach. Cítím člověčinu.
- Odhalili tě. - Promiň, že jsem se nadechla.
Ne, nebyla to tvoje chyba.
Poslouchej, řeknu ti, co musíš udělat.
Tady tě můžou najít.
Odpoutám jejich pozornost a ty zatím utečeš.
Nechoď pryč, prosím. Zůstaň se mnou!
Věř mi, prosím, nemáš na výběr, chceš-li přežít a zachránit rodiče.
Tak se opravdu proměnili v prasata?
Poslouchej.
Až se tamti uklidní, vyjdeš ven zadní brankou.
Potom po schodech sejdeš úplně dolů.
Jsou tam dveře a za nimi je kotelna, kde se ohřívá voda.
Pracuje tam Kamazi. Musíš ho najít.
Kamazi?
Požádej ho o práci.
Odmítne, ale trvej na svém.
Nebudeš-li pracovat, Jubaba tě promění ve zvíře.
Jubaba?
Je to čarodějnice, která vládne našemu světu.
Kamazi tě odmítne. Udělá všechno, aby se tě zbavil.
Ty ho jen žádej o práci.
Bude to těžká práce,
ale pak ti už Jubaba nebude moci ublížit.
Mistře Haku! Mistře Haku!
Musím jít.
A pamatuj, Džihiro, jsem tvůj přítel.
- Odkud znáš moje jméno? - Znám tě už odmalička, Džihiro.
Jmenuji se... Haku.
Už jdu, přátelé.
Mistře Haku, chce s tebou mluvit Jubaba.
Vím. Je to kvůli mé výpravě.
Ehm...
Dobrý den.
Promiňte...
Jste prosím pan Kamazi?
Posílá mě Haku. Dejte mi, prosím vás, práci.
Oj! Proč tolik najednou?
Tak zase do práce, vy malé potvory!
Ano, já jsem Kamazi.
Otrok připoutaný ke kotlům, co ohřívají vodu.
Tak do práce, lenoši!
Mohla bych u vás pracovat?
Nepotřebuju tvou pomoc. Sazí je tu víc než dost.
Jak vidíš, pracovníků mám až až.
Och, promiňte.
Počkejte.
No tak, uhni!
Co s tím mám udělat?
Mám to zas položit?
Dokonči, co jsi začala.
Nestačí vám, že jste se proměnili v saze?
A ty si dej pozor. Nemůžeš jen tak po někom převzít práci.
Když nebudou pracovat, kouzlo pomine a to bude jejich konec.
Pro tebe tady práce není. Hledej někde jinde.
Vy mě chcete opravdu rozzlobit?
A zpátky do práce!
Jídlo!
Tak co, už zase, vy potvůrky?
Tu máš, Kamazi, najez se. A miska?
Neuděláš si na chvíli přestávku?
Večeře! Pauza!
To je ten člověk! Jsi v rejži!
Nahoře ho už všichni hledají!
Je to moje vnučka.
Vnučka?
Říká, že chce pracovat, ale já pomoc nepotřebuju.
Mohla bys ji vzít k Jubabě? Tohle děvče si s ní už poradí.
Ani nápad! Myslíš, že mě život omrzel?
Nemáš chuť? Pečený mlok.
Je to lahůdka.
Chceš-li pracovat, budeš muset uzavřít dohodu s Jubabou.
Ta malá by měla dostat šanci.
Tak fajn. Hej, pojď se mnou!
A co tak říct „Ano, paní“, nebo aspoň „Děkuji“?
A... ano.
Seš nějaká zpomalená, rychle!
Ano.
Ty boty a ponožky tady nechej!
Ano.
Poděkovala jsi už Kamazimu?
Ty jedna lidská nevděčnice!
Velmi pěkně vám děkuji.
Mnoho štěstí.
Jubaba žije nahoře v nejvyšším poschodí.
No tak, pojď sem.
Chceš přijít o nos?
- Za chvíli tam budeme. - Ano.
Jsme tu.
Zdravíčko.
Tento výtah je mimo provoz, pane. Použijte prosím jiný.
JEDE POUZE DOLŮ
- Sleduje nás. - Přestaň civět.
JEDE NAHORU
Tak a jsme tu.
Vaše pokoje jsou vpravo, milí hosté.
- Lin? - Ano?
Co je to za zápach?
Je to člověk. Páchneš člověčinou.
Opravdu?
Cítím to a je to něco chutňoučkýho.
Co přede mnou schováváš?
Rychle s pravdou ven.
Cítíš tohle?
Pečenej! Dej mi!
Zapomeň! Rozdělíme se s holkama.
Prosím, postačí mi jen stehýnko!
Jedete-li nahoru, zatáhněte za páku!
DRUHÉ NEBE
NEBE
Neměla bys nejdřív zaklepat?
Ty jsi mi ale nevychované děvče.
Pojď, už čekám.
No tak pojď.
Okamžitě přestaňte dělat rámus.
Prosím, nechte mě u vás pracovat.
Přestaň už plácat nesmysly.
Jsi jenom prachobyčejná padavka.
Kromě toho, tohle není místo pro lidi.
Tohle jsou lázně,
kde osm miliónů bohů dává odpočinout svým znaveným kostem.
Tvoji rodiče ale měli odvahu!
Hltat jídlo našich hostů jako vepři!
Vybírali si nejlepší kousky.
Ani ty už nikdy neuvidíš
svůj svět.
Byla bys miloučké selátko.
Anebo malá saze.
Celá se chvěješ.
Neuvěřitelný, žes to dotáhla tak daleko.
Někdo ti určitě pomáhal, že?
Kdo ti pomáhal?
Kdo to byl, děvčátko? Můžeš mi to prozradit?
Nechte mě u vás pracovat!
Už zase začínáš?!
Chci u vás pracovat!
Zavři zobák!
Proč bych ti vlastně měla dávat nějakou práci?
Na první pohled je jasný, že seš jen lenivej, neschopnej ufňukanec.
A ke všemu naivní a hloupej.
Pro tebe tu nic nemám.
Zapomeň na to!
Povalečů je tady víc, než je potřeba.
Nebo bys chtěla dělat tu nejhorší
a nejodpornější práci,
až dokud naposledy nevydechneš?
Ach, no tak. Co se ti stalo?
Už jsem tu. Buď hodný děťátko.
Ty jsi ještě tady? Běž pryč!
Chci u vás pracovat!
Neřvi!
Děťátko moje. Ťuťuli, muťuli.
Drobečku můj, zlatíčko.
Prosím, dejte mi práci.
Tak dobře, hlavně se uklidni.
Děťátko moje.
Tvoje smlouva.
Dole se podepiš.
Dám ti práci.
Ale uslyším-li od tebe půl slova stížnosti,
v tu chvíli tě proměním v sele!
Mám se podepsat sem dolů?
Nepiplej se s tím a podepiš to.
Ach jo!
Proč jsem já hloupá slibovala
dát práci komukoli, kdo o ni požádá.
- Podepsalas? - Ano.
- Tak ty jsi Džihiro? - Ano.
Příliš složitý jméno.
CHIHIRO
Od téhle chvíle se jmenuješ Sen.
Pochopila jsi?
Tak odpověz mi, Sen!
Ano.
Volala jste mě?
Ta dívka tu bude pracovat. Postarej se o ni.
Ano.
- Jak se jmenuješ? - Co?
Dži... Jsem Sen.
Pojď se mnou, Sen.
Haku, chci ti...
Žádné jalové řeči.
A oslovuj mě Mistře Haku.
Ne, ani na příkaz nejmocnější Jubaby.
Nechceme tady žádný lidi.
Podepsala smlouvu.
- Vážně? - Nechte mě tady, prosím.
- Snad ji nepošle k nám. - Nesnáším lidský pach.
Bude jíst, to co my. Za tři dny se zápach vytratí.
Nebude-li dobře pracovat, upečte ji, anebo uvařte.
- Zpět do práce! - Lin, pojď sem.
Mně ji na krk nevěš!
Chtěla jsi přece pomoc.
Správně, Lin se na to hodí nejlíp.
- Sen, běž s ní. - Ano.
Děkuju pěkně! Za tohle mi zaplatíš!
Radši běž.
Tak pojď.
Tys to dokázala!
Hrozně páchneš, tak jsem se bála.
Řekneš mi, kdybys něco potřebovala, jo?
Co je?
Jen se mi točí hlava.
Tohle je náš pokoj.
Najez se, vyspi a bude ti dobře.
Zástěru si budeš prát sama. Kalhoty...
Jseš taková drobná.
Moc velký.
- Prosím, Lin... - Co je?
Jsou tady dva Hakuové?
Cože?
Dva jako on? Doufám, že ne!
Moc velký.
Je to Jubabin poskok, dej si na něj pozor.
Kde jen může...
Tak, mám tě!
Co je ti? Seš v pořádku? Pořád ta hlava?
Docela ráda bych se vyspala.
Nové děvče. Necítí se dobře.
Počkám na tebe u mostu. Ukážu ti mámu a tátu.
Moje boty...
Děkuji.
VEŘEJNÉ LÁZNĚ
Pojďme.
Tatínku! Maminko! To jsem já!
Vstaňte!
Maminko! Tatínku!
Stalo se jim snad něco?
Jsou jen přejedení. Musí se z toho vyspat.
Ani už nevědí, že byli kdysi lidmi.
Slibuji, že se vrátím a zachráním vás!
Neztloustněte moc, nebo vás sní!
Tady máš svoje šaty.
Neztratila jsem je?
Dobře si je schovej.
Můj dopis na rozloučenou.
Dži–hi–ro.
To je moje jméno!
Jubaba všechny ovládá tím, že jim ukradne jméno.
Sen se jmenuješ tady. Své pravé jméno nikomu neprozraď.
Skoro mi ho ukradla. Skoro ze mě byla Sen.
Zapomeneš-li své jméno, už nenajdeš cestu domů.
Já si svoje už nepamatuju.
Nejmenuješ se Haku?
Je ale zvláštní, že jsem si zapamatoval tvoje.
Dej si, určitě máš hlad.
Nechci jíst.
Použil jsem zaklínadlo, toto jídlo ti vrátí sílu.
Já vím, je to tu pro tebe těžké.
OLEJ
Najdeš cestu zpět?
Ano, děkuji. Budu usilovně pracovat.
Běž.
Kde jsi byla? Bála jsem se o tebe.
Promiň.
Překážíš!
A pomaleji by to nešlo?
Lin a Sen, dnes vyčistíte velkou vanu.
Co? To je práce pro žáby!
Příkaz shora. Pusťte se do toho.
Pane, vždyť tam promoknete.
Sen, neflákej se!
Ano!
Nechám vám otevřeno.
- Jdeš na tu vanu? - Dej pokoj!
Páni, to je snad stoletá špína!
Tahle vana je rezervovaná pro nejšpinavější hosty.
Je zanesená ztvrdlým bahnem.
Lin, Sen, hosté už čekají na koupel.
Už to bude!
Tohle je normální týrání!
Do týhle vany se dává bylinková koupel. Skoč za Mistrem pro cedulku.
Cedulku?
- Cedulku na bylinkovou koupel. - Ano.
A kdo je tu Mistr?
Něco se děje. Co jen to bude?
Nějaký špinavý bahno zahalený rouškou deště.
Bylinkovou koupel ti rozhodně nedám.
Rád vás vidím.
Načerpejte nové síly.
Proboha, Kasugu.
Sírová koupel de luxe.
Stojíš tu zbytečně. Vrať se k práci.
Vydrhni hosta rukama.
Vítám vás.
Rozuměla jsi?
Ano, ale má to být bylinková koupel.
Ty jsi mi natvrdlá.
Jedna vonná koupel. Uvolněte se a odpočiňte si.
Prosím, tady Mistr... Ó, ano!
Děkuji velmi pěkně.
To není...
Hej, ty! Stůj!
Stalo se něco?
Nic, vůbec nic.
- Máme tu vetřelce. - Je to člověk?
To zjisti ty. Haku je dnes na výpravě.
Tohle bude príma koupel.
Cedulky se posílají Kamazimu.
Voda tu bude co nevidět.
Zatáhni a poteče horká voda.
Ty seš ale nemehlo!
Zvláštní barva.
V tý vodě jsou sušený žížaly.
Kdo by si v tak tmavý vodě všiml nějakýho bahna?
Až bude plná, zatáhni a voda přestane téct.
To doufám zvládneš.
Přinesu něco na zub.
Ano.
Pane, vaše koupel ještě není připravená.
Tolik cedulek?
Ty jsou všechny pro mě?
Ale já je nepotřebuju.
Chtěla jsem jednu.
- Madam. - Je to Bůh Zápachu?
Extra Dalekosáhlý Smraďoch!
Už je skoro na mostě!
Prosím, otoč se!
Prosíme tě, odejdi! Lázně jsou dnes večer zavřený.
Jdi pryč, prosím!
Fuj, to je smrad!
Smrdí rybinou. To nebude Bůh Zápachu.
Když už je ale tady, přivítáme ho.
A musíme se ho zbavit tak rychle, jak jen to bude možný.
Jděte odpočívat do svých pokojů. Pospěšte si!
- Rychle, Sen, Jubaba tě shání. - Ano.
Tohle bude tvoje první práce.
Budeš se věnovat hostovi ve velký vaně.
- Ale... - Půl slova a bude z tebe sele!
Už je tu!
Ovládej se. Neuraz hosta!
Vídejde v nažich goubelech, vzádzný hozde.
Och, beníze.
Zen, hozd chdze blatit.
Ano.
Zaveď nažeho urozeného hozda do goubele.
Prozím.
Sen!
Proboha!
Všechna okna dokořán!
Už to bude!
- Odporný. - To tedy není k smíchu.
Co asi udělá?
- Snaží se naplnit vanu. - Zablátí všechny stěny.
- Tys jí dal nějaký nový cedulky? - Nikdy! Takové plýtvání.
Ale ne! Vzácná bylinná receptura!
Sen, kde jsi?
Lin!
Jsi v pořádku?
Poprosila jsem Kamaziho, aby nám dal všechnu vodu.
Posílá tu nejlepší bylinkovou koupel.
Děkuju ti. Má v sobě zapíchnutý nějaký trn.
- Trn? - Nejde vytáhnout.
Cože? Řekla trn!
Pošli jí okamžitě pomoc! Hoď sebou!
Poslouchej!
Tohle není žádný Bůh Zápachu!
Přivaž ten trn!
Ano!
Pořádně!
Ano.
Připravte se, budete tahat. Pořádně a ze všech sil!
Hotovo.
Jako jeden muž. Teď všichni zatáhněte!
Hej rup!
Kolo?
Věděla jsem to. Tahejte dál!
Hej rup!
Sen! Jsi v pořádku?
Děkuji.
Zlato! Na podlaze je plno zlata!
Ruce pryč! To zlato je majetkem lázní!
Buďte zticha! Náš host je pořád mezi námi.
Sen, stojíš hostovi v cestě. Ustup stranou.
Otevřete hlavní bránu! Host odchází!
Sen, byla jsi skvělá. Dala jsi nás opět dohromady.
Říční Bůh je velmi vážený.
Vezměte si ze Sen příklad.
Usmálo se na nás štěstí.
A teď navalte zpátky zlato, který jste nasbírali!
- Dáš si? Štípla jsem to. - Děkuji.
To jsou mi věci.
- Neviděla jsem dnes Hakua. - Už zase ten Haku?
Vždycky občas někam zmizí.
Říká se, že ho Jubaba nutí dělat špatnosti.
Vážně?
- Lin, zhasínám. - Fajn.
Tam je město jako moře.
Co bys čekala po tak velkým dešti?
Přísahám, že se tam dostanu. Musím odsud vypadnout.
Co je ti?
Zlato!
Kdo jsi? Co tady pohledáváš?
Lázně už jsou zavřený.
To je zlato! Můžu si to všecko nechat?
Máš toho zlata víc?
Dej!
Haló, je tu někdo?
Už máme dávno zavřeno.
Hej, šéfe! Jsem hladovej.
Umírám hlady.
Ten hlas znám.
Ber, zaplatím ti předem.
Jsem váš host a chci se vykoupat.
Hned všechny vzbuď!
Tatínku, maminko, Říční Bůh mi dal tento koláč.
Když ho sníte, určitě se zase proměníte v lidi.
Tatínku, maminko. Kde jste?
Tatínku!
Byl to sen.
Lin?
Kde jsou všichni?
Všechno se proměnilo v moře.
Aspoň vím, kde jsou maminka s tatínkem.
Kamazi už stihl zatopit. To jsem spala tak dlouho?
Host už čeká. Hoďte sebou!
Servírujte úplně všechno. I zbytky ze včerejška.
Sen!
Prosím?
Zrovna jsem tě šla vzbudit. Dívej.
Ryzí zlato! Dal mi ho on!
Ten host opravdu stojí za to.
Ochutnejte toto, pane!
Tohle vám bude chutnat víc!
Dejte nám trochu zlata!
Umírám hlady! Dejte sem všecko!
Prosím, pane!
Ten host je...
Pojď, Jubaba ještě spí. Teď, nebo nikdy!
Půjdu navštívit Kamaziho.
Teď bych tam nechodila.
Má mizernou náladu, vzbudili ho.
Lin, pojďme ještě pro zlato.
Co když tatínka a maminku už nikdy neuvidím?
Doufám, že táta příliš nepřibral.
Toho draka jsem už viděla.
Pluje sem!
To jsou ptáci?
Haku, nedej se! Poleť sem!
Haku?
Haku!
Vždyť je to jen papír.
Haku, jsi to ty?
Jsi raněný? Ti papíroví ptáci už jsou pryč.
Tady jsi v bezpečí.
Určitě chce za Jubabou.
Ach, ne! Asi umírá!
Nejbohatší muž na celém světě!
A ten muž už je tady, už je tu!
Vítej u nás.
Dá ti svoje zlato. Dá ti zlato.
Prosím, pane! Dejte mně!
Smilujte se!
Hoďte trochu taky sem!
Zlato mu vyskakuje z dlaní!
Podělte se s námi o svoje štěstí!
Hej! Kam tak rychle?
Musím nahoru!
Nikam nepůjdeš.
Krev?!
Uhni z cesty! Nech hosta projít!
Díky, že jste mi tehdy pomohl.
Jenom tady překážíš!
Nepotřebuji. Nechci.
Nemám čas, omluvte mě, prosím.
Uklidněte se!
Tak rozejděte se!
Omluv prosím její chování.
Ta malá je jen člověk a je tady nová.
- Máš falešnej úsměv. - Ale prosím tě.
On je sežral!
Jubaba!
To jsme ale v pořádný bryndě.
Vlastně je to Bezpáteřník.
Takže Bezpáteřník.
Duch, kterej přitahuje nenasytnost.
Než tam dolů přijdu, neudělej nic hloupýho.
Koberec je celej ušpiněnej.
Ukliďte odsud Hakua.
Teď už mi není k ničemu.
Už zase jsi nespinkal v postýlce?
Promiň, že jsem tě vzbudila, jen hezky spinuškej dál.
Baba má pořád moc práce.
Tak spinkej, děťátko moje.
Au! Pusť mě!
Děkuji ti, žes mě neprozradil, ale já teď vážně moc spěchám.
Nech mě.
Přišla jsi sem, aby mi bylo zle.
Venku jsou zlé bacily a ty jsi taky bacil.
Já jsem člověk. Určitě jsi ješte žádného člověka neviděl.
Venku jenom onemocníš.
Zůstaň tady, hraj si se mnou.
Jsi nemocný?
Jsem tu, protože venku bych onemocněl.
Onemocníš právě, když tu budeš zavřený!
Někdo, na kom mi velmi záleží, moc onemocněl.
Musím odejít a pomoct mu.
Prosím, pusť mi ruku.
Jestli odejdeš, budu brečet.
A potom přijde Baba a zabije tě.
Zlomím ti ruku.
Au! To bolí!
Prosím, přijdu si s tebou zahrát potom.
Ale já si chci hrát teď.
Krev! Vidíš? Krev!
Haku!
No tak, nechte ho!
Haku! Jsi to ty, že?
Vydrž!
Buďte zticha! Haku!
Tak nech mě!
Ó, ne!
Já se krve nebojím.
Budu brečet. Pojď si hrát.
Buď hodný chlapec a počkej.
Když si se mnou nebudeš hrát, tak budu brečet.
Počkej, prosím.
Co je to za rámus? Utište se.
A co ty, malý tučňáčku, co je ti?
Jsem pořád jaksi průhledná.
Baba.
Zlatíčko, ty mě nikdy od vlastní matky nerozeznáš.
Tak si užije svobody víc. A co teď?
A v co mám proměnit vás?
Bude to naše tajemství.
Jestli to někomu řekneš, vytrhnu ti jazyk.
Kdo vlastně jsi?
Jsem Jubabina sestra, dvojče.
Díky tobě jsem si to tu dobře prohlídla.
A teď mi ukaž toho draka.
Co s ním chceš udělat? Je zraněný.
Ten drak je zloděj. Je to sluha mé sestry.
Ukradl z mého domu drahocennou pečeť.
To by neudělal. Je velmi milý.
Všichni draci jsou milí. Milí, ale hloupí.
Ten tvůj byl dychtivý naučit se čarovat, jako čaruje má sestra.
Tento chlapec udělá vše, co ta chamtivá žena chce.
Teď radši ustup.
Stejně mu už není pomoci.
Tu pečeť chránilo tajemné kouzlo.
Kdokoli na ni sáhne, zemře.
Ne! Nesmíš!
Co to jen do nich vjelo?
Přestaňte. Rychle do pokoje.
Nebyla jsem dost opatrná.
Haku, ne!
Haku.
- Co se děje? - Haku?
Počkej!
Haku!
Bolí tě to?
To vypadá vážně.
Haku, no tak!
On asi umírá.
Má v sobě cosi, co ho zabíjí.
Jak to, v sobě?
Je to silné kouzlo. Tady nezmůžu nic.
Haku, tohle mi dal Říční Bůh.
Sněz to. Snad ti to pomůže.
Haku, otevři pusu.
Prosím, Haku. Sněz to!
Aspoň kousek.
To je bylinkový koláč.
No tak! Otevři pusu!
Spolkni to.
Koukej, vyplivl to!
Pečeť!
Rychle, chyť to! Tam je!
Špíno, pryč!
Čistá!
Haku vzal tu pečeť Jubabině sestře.
Zenibě? Potom je to babiznina pečeť.
Vzácná věc, jen co je pravda.
Věděla jsem, že je to on.
Haku!
Kamazi, už ani nedýchá!
Dýchá, ale je pořád nemocný z toho kouzla.
Mělo by ho to postavit na nohy.
Haku se tu objevil jednoho dne přesně jako ty.
Říkal, že se chce naučit čarovat.
Nelíbilo se mi, že chtěl být čarodějnickým učněm.
Varoval jsem ho,
ale on mě neposlouchal.
Říkal, že už nemá kam jít.
A tak se tedy upsal Jubabě do učení.
A jak plynul čas, Haku pořád bledl a bledl
a jeho oči dostaly zvláštní ostrý lesk.
Půjdu a vrátím tu pečeť Jubabině sestře.
Omluvím se a poprosím ji, aby Hakuovi pomohla.
Řekneš mi, kde bydlí?
Ty chceš jít k Zenibě?
- Je to děsivá čarodějnice. - Prosím.
Haku mi moc pomohl.
Teď mu chci pomoct já.
Vím, jak by ses tam mohla dostat.
Ale co cesta zpět?
Počkej.
Podívejme se, kam jen jsem to mohl...
Prosím vás, potřebuji své boty a šaty.
Sen! Všude jsem tě hledala.
- Jsem tady. - Co se tady stalo?
Co jsou tihle zač?
Moji noví přátelé.
Jubaba všecko obrací naruby, jen aby tě našla!
Z toho hosta se vyloupl ohavnej netvor Bezpáteřník.
Prý jsi ho sem přivedla ty.
- Možná i ano. - Vážně?
- Myslela jsem si, že je to host. - Spolkl už dvě Žáby a Slimáka.
Našel jsem to. Už to mám, Sen!
Nemáme čas, dědo.
Použiješ tohle.
JÍZDENKY
To je lístek na vlak. Odkud ho máš?
Mám ho už víc než 40 let.
Je to šestá zastávka, jmenuje se Dno Močálu.
Dno Močálu?
Přesně tak, je to šestá stanice.
Šestá.
Teď dávej pozor.
Kdysi jezdil i zpáteční vlak, ale dnes už je jen cesta tam.
Chceš přesto jet?
Zpátky půjdu pěšky podél trati.
Čeká na tebe Jubaba.
Hned tam půjdu.
Haku, slibuji, že se vrátím. Nesmíš umřít.
O co tu jde?
Ty to nevidíš? Tohle je láska.
Je to pořád větší a větší!
- Doufám, že nespolkne mě! - Už jde.
Sen! Konečně.
Jubaba ho už nedokáže zastavit.
Proč ztrácet nervy. Sen tady bude co nevidět.
Kde je Sen? Ať přijde sem.
Běž. Rychle!
Jubabo, je tu Sen.
Kde seš?!
Přišla vaše Sen, drahý hoste, hned se vám budeme věnovat.
Kdes byla tak dlouho? Tohle je hotová katastrofa!
Buď k němu milá a vyždímej z něho všechno zlato.
Co je to za odpornýho potkana?
Vy ho nepoznáváte?
Samozřejmě, že ne. Je nechutnej.
A dovnitř!
Jsme vám k službám.
Nestane se jí tam samotné nic?
Chceš tam za ní?
Je to dobré. Dáš si?
Chceš zlato? Dám ti zlata, kolik budeš chtít.
Tak pojď sem, Sen.
Řekni mi, co bys chtěla.
Odkud jsi sem přišel?
Potřebuju teď někam naléhavě odejít.
Radši se vrať tam, odkud jsi přišel.
To, co chci, mi stejně nemůžeš dát.
Kde bydlíš? To nemáš mámu ani tátu?
Nechci. Já nechci.
Jsem sám. Úplně sám.
Nemůžeš se vrátit domů?
Já chci, Sen.
Ber zlato.
- Chceš sníst i mě? - Vezmi.
Vezmi.
Jestli mě chceš sníst, sněz nejdřív tohle.
Schovávala jsem to pro svoje rodiče, ale nevadí. Dobrou chuť.
Sen!
Čím jsi mě to jen nakrmila?
Okamžitě stůj!
Běhej si po vlastních lázních!
Tady!
Jen počkej.
Sen! Rychle sem!
Tam je!
Proč ho za námi voláš?
Zlý je jen, když je v lázních. Musí se odsud dostat pryč.
Kam bys ho chtěla vzít?
To nevím.
Ty nevíš... Sleduje nás, to mi chybělo.
- Už běž pěšky. - Dobře.
Zastávku přece najdeš.
Děkuju ti.
A brzy se vrať!
Ano.
A to, že jsem ti říkala „nemehlo“, to beru zpátky!
Bezpáteřníku, jestli se jí jen dotkneš, zaplatíš za to!
Tady je to!
Jede vlak. Pojedem.
Jedu do stanice Dno Močálu.
Chcete jet s námi?
Takže čtyři, prosím.
Sedni si.
A chovej se slušně.
Kamazi.
Haku, ty ses probral.
Kde je Sen?
Proč jsem tady? Co se stalo?
To si na nic nevzpomínáš?
Pamatuju si strašně málo.
Ve snu jsem slyšel Džihiro křičet moje jméno.
Šel jsem za jejím hlasem a vzbudil jsem se až tady.
Takže Džihiro, říkáš?
Její pravé jméno je tedy Džihiro?
Sílu lásky nic nepřemůže.
To zlato ale sotva pokryje všechny škody.
Sen je ztřeštěnec, už mě stála jmění.
Nakonec nás ale i sama zachránila.
Tak už dost!
Celé to způsobila a teď zase utíká.
Opustila i svý vlastní rodiče!
Udělejte z nich slaninu, škvarky a šunku.
Zadrž, prosím.
Mistře Haku!
Takže ty jsi naživu.
Pořád nevidíš, žes přišla o to nejcennější?
Nejsi tak trošku hubatej?
Odkdypak se mnou smíš takhle mluvit?
Dítě!
Je to písek.
Děťátko!
Drobečku můj, kde jsi?
Ukaž se mi, prosím.
Kam jsi zašantročil moje děťátko?
Vzala ti ho Zeniba.
Zeniba?
Však já jí ukážu, čarodějce jedný.
Ona si myslí, že mě porazila.
Tak mluv. Jaký je tvůj plán?
Přivedu dítě zpět.
Ty na oplátku vrátíš Sen její rodiče do lidského světa.
A co se asi stane s tebou?
Hned jak je pošlu zpátky, roztrhám tě na kousíčky!
Mělo by to být tady.
Pojďme!
Můžeš mi sedět na rameni.
Vstupte.
Dobrý večer.
Tak už tady nepostávej a vejdi.
Tak pojď.
Jak vidím, cestu sem jste zvládli.
Posaďte se. Uvařím vám trochu čaje.
Zenibo, toto ti ukradl Haku, vracím ti to.
A víš, co to vlastně je?
Nevím, ale je to velmi vzácné.
Chci se ti za Hakua omluvit. Odpusť mu.
Necítila ses špatně, když jsi měla tu pečeť u sebe?
Zdá se, že mé tajemné kouzlo je pryč.
Na té pečeti byl takový divný brouk.
Já jsem ho nechtě zašlápla.
Zašlápla?
To moje sestra ho dala tomu drakovi do žaludku,
aby mohla ovládat svého žáka.
Že zašlápla!
Tak se posaď.
A ty budeš Bezpáteřník. Taky si sedni.
Vrátíš těm dvěma prosím podobu?
To kouzlo už přece dávno pominulo.
Proměnit se musíte sami.
Moje sestra a já jsme dvě poloviny celku, ale nevycházíme spolu dobře.
Sama jsi viděla, jak špatný má vkus.
Čarodějky-dvojčata jsou nejlepší recept na neshody.
Ráda bych ti pomohla, ale tady už opravdu nic nezmůžu.
Je to jedno z našich pravidel.
Sama se musíš postarat o své rodiče
i o svého přítele-draka.
Nemohla bys mi alespoň nějak poradit?
Mám pocit, že Haku a já se známe už léta.
V tom případě je to jednoduché.
Nic co se kdy stalo, nezůstává zapomenuto.
I když si na to nepamatujeme.
Je pozdě. Co kdybyste přespali u mě?
Vy dva jste mi hodně pomohli.
No tak, do práce.
Tak se mi to líbí. Skvělí pomocníci.
Kouzla opravdu na všechno nestačí.
Teď prostrč vlnu tudy a potom opačným směrem.
Babi, já se už musím vrátit domů.
Haku umírá. A zatímco já tady vysedávám,
můžou sníst maminku a tatínka.
Ještě chvilku počkej.
Tak a hotovo.
Tímhle si sepni vlasy.
- Krása. - Ochrání tě.
Je to z niti, kterou upředli tví přátelé.
Děkuji.
Jako na zavolanou. Další host. Ať vejde.
Ano.
Haku!
Chválabohu!
Nejsi raněný? Jsi v pořádku?
Bála jsem se.
Jako na zavolanou.
Babi! Haku je naživu!
Haku, už ti nemám za zlé, cos mi udělal.
Jen ochraňuj toto statečné děvče.
Tak, nastal čas vrátit se domů.
A zase se ukažte.
Ty tu zůstaneš a budeš mi pomáhat.
Babi!
Děkuju ti. Už musím jít.
Jistě všechno dobře dopadne, Sen.
Mé pravé jméno je Džihiro.
Džihiro, jak hezké jméno.
- Dobře se o ně starej, je tvoje. - Budu.
Tak už běž!
Sbohem! Děkuji za všechno, babi!
Haku, poslouchej.
Nepamatuju si na to, ale maminka mi říkala,
že když jsem byla malá, spadla jsem do řeky.
Skoro jsem se utopila.
Řeku později vysušili a postavili tam domy.
Vzpomínám si,
že se ta řeka jmenovala Kohaku.
Tvoje pravé jméno je... Kohaku.
Džihiro, děkuji ti.
Mé pravé jméno je Nigihajami Kohaku Nuši.
Nigihajami?
Nigihajami Kohaku Nuši.
To je jméno jako pro nějakého boha.
Vzpomínám si i na to,
jak jsi tehdy na mě spadla a že jsi ztratila botu.
Dovedls mě na mělčinu a zachránil život, Kohaku.
Díky.
Vracejí se!
Doufám, žes přivedl i moje děťátko.
Bába!
Nestalo se ti nic? Určitě sis toho moc vytrpěl.
Ty už dokážeš stát na nožkách?
Jubabo, splň svůj slib!
Vrať Džihiro a její rodiče do lidského světa!
Jen ne tak zhurta.
Tento svět má svá pravidla.
Sklapněte!
Bábo, ty jsi zlá. Udělej to.
Drobečkovi s nimi bylo dobře.
Ale pravidlo je pravidlo a já neumím zrušit to kouzlo.
Bude-li Sen plakat, nebudu mít Bábu rád.
- Cože? - Babi.
- Babi? - Jdu za tebou.
Haku mi o tom pravidle řekl.
Ty máš ale odvahu!
Tady je tvá smlouva. Pojď blíž.
Bude to jen chvilinka, broučku.
Neboj se.
Uhádni, kteří z nich jsou tví rodiče.
Máš jenom jeden pokus.
Uhádneš-li, všechny je zase proměním.
Je to zbytečné, moji rodiče tu nejsou.
Nejsou? To je tvoje odpověď?
Ano.
Sláva!
Jsme volní!
Děkuji vám!
Tak jdi. Vyhrála jsi. Vypadni!
Děkuji, babi.
Sbohem!
- Děkuju vám! - Ahoj, Sen.
- Haku! - Pojďme.
- A maminka a tatínek? - Šli napřed.
- Voda už zmizela. - Dál už nemůžu jít.
Vrať se cestou, kterou jsi přišla.
Ale ani jednou se neohlédni, dokud nevyjdeš z tunelu.
A co bude s tebou?
Promluvím si s Jubabou. Nebudu už jejím učněm.
Mám zpět své jméno.
Taky se vrátím domů.
- Uvidíme se ještě? - Určitě.
- Slibuješ? - Slibuji.
Už jdi a neohlížej se zpět.
Džihiro!
Kam pořád utíkáš? Pojď honem!
Maminko! Tatínku!
- Nesmíš se nám pořád ztrácet. - Tak pojďme.
- Jste určitě oba v pořádku? - Ten stěhovák už tam určitě dávno je.
Džihiro, tak pospěš si!
Dívejte se pod nohy.
Džihiro, když na mně budeš takhle věšet, tak upadnu.
Konec tunelu.
Cože?
Co je?
Koukej!
Uvnitř je plno prachu.
- Žertuješ? - Myslíš ?
Říkala jsem, nezastavuj tady.
Džihiro, nastup si.
No tak, Džihiro.
Džihiro, odjíždíme!
KONEC