- Det där är min tjej. - Jaså, du?
Har du det trevligt?
Jag hade det. Jag får känslan av att det är över nu.
Kom igen, då!
Dra åt helvete! Din jävel!
Dra åt helvete!
Hallå?
Jag kommer.
- Jag måste åka och träffa en kille. - Såhär dags?
Ja.
Jag fick sparka några av killarna eftersom det har varit så lugnt här.
- Måste jag återanställa dem? - Hurså?
Om Saxon har tänkt stanna i stan ett tag.
Jag vet inte.
När kom du tillbaka?
Igår kväll.
- Ville du tillbaka till gamla tider? - Ja, jag antar det.
Vad gör du här? Varför är du tillbaka?
Du har varit borta länge. Mycket har förändrats. Vi måste prata om en del.
- Vi väntar tills du snyggat till dig. - Jag blir inte snyggare.
- Vad vill du prata om? - Mycket.
Min mor?
Vår mor.
- Då vet du? - Vet vadå?
- Att hon är borta. Att hon gick bort. - Inte som de påstår.
Jag trodde inte att du kunde hantera sanningen. Att vår mor tog livet av sig.
Hon lämnade dig. Oss.
Det var för tre år sen. Jag och pappa har grubblat över hur och varför.
- Du stack och hoppade över sorgen. - Jag hoppade inte över nåt.
Du måste ringa honom.
- Varför? - Mamma lämnade pengar åt dig.
- Mamma hade inga pengar. - Det var en försäkring.
- Det hade hon tydligen. - Jaså? Varför berättade hon inte?
Du kände ju mamma. Hon var privat av sig.
Inte mot mig.
Gud, Saxon. Vill du veta hur mycket?
Hur mycket jag tjänade på mammas död?
Du, hon gjorde det för vår skull, för att ge oss möjligheter.
Jag tog dem och gjorde som hon ville. Jag skaffade mig ett liv.
- Vad har du för plan? - Ligga lågt.
- Du brukar inte vara bra på det. - Saker förändras.
Hursomhelst vore vi glada om du kunde hålla dig borta.
- Vilka vi? - Jag.
Du är verkligen vacker.
Känns det mörkt?
Var har du varit? Jag ringde ditt jobb.
Jag måste kolla till gården. Jag tror att någon kanske ockuperat den.
Du har inte varit där på åratal. Vad skulle någon göra på din mors gård?
Det är hans mor också.
Saxon?
- Du sa "nån kille". Menade du din bror? - Han är nån kille.
Att tiga om din bror duger inte den här gången.
- Var ska jag börja? - Vad sägs om från början?
Det här är nog början.
- Det var längesen. Saknat stället? - Inte ens lite.
Inte mycket har förändrats.
Ingenting förändras, inte i den här stan.
Din bror.
Jag ville inte säga nåt när du satt inne. Jag vet hur du känner.
Fram med det.
Din storebror har blivit stor i den här lilla stan.
Han är överallt.
Han köpte det stora, fina huset vi slängde sten på. Minns du det?
Kul för honom.
Vill du se honom jobba, så gå till stadshuset.
Dean är en manövrerare. Han föddes med en hästsko i röven.
Du är väl dum nog att tro på tur, du.
Vad fan kom du tillbaka för, Saxon?
Jag har frågor inom mig.
De håller mig vaken.
Mängder av frågor. Jag kan inte sova förrän de inte är frågor längre.
Jag är hemsökt.
Jag vill slippa vara hemsökt.
Tack, allihopa. Tack.
När den här mannen, och ni vet vem han är...
När han fick idén att ta ett fängelse till vår sömniga lilla stad-
- så trodde ni att han var galen. Alla var emot det.
Inklusive jag själv. Men nu tror ingen att han är galen.
Han heter Gamble och är en spelare. Mina damer och herrar, Dean Gamble.
Tack.
Du måste vara Saxon.
Jag är Amelia, Deans fästmö.
- Jag har knappt hört något om dig. - Bara bra saker, hoppas jag.
Du är inte som Dean har utmålat dig.
Så synd, jag försöker leva mitt liv efter hur Dean utmålar mig.
Jag är inte heller från stan.
- Då är vi väl tvillingsjälar. - Jag trivs här.
- Det är annorlunda. - Jaså?
- Folk är vänliga här. - Jaså?
- Jag tycker det. - Tro inte på allt du tycker.
- Vad jobbar du med? - Hurså?
- Det är ett sätt att lära känna någon. - Vad jobbar du med?
- Jag var lärare förr. - Och nu är du ingenting?
- Så skulle jag inte uttrycka det. - Hur skulle du uttrycka det?
- Mitt jobb är min ensak. - Jag var bara vänlig.
- Ska vi bli vänner nu? - Jag hoppas det.
Min fiendes vänner är mina fiender.
Det är inte så man säger.
Jo.
Till slut vill jag tacka er för att ni kom-
- och min far för att han kom hit. Tack för er tid.
- Jag träffade din bror. - Va? När träffade du honom?
Ikväll. Hade du inte bjudit in honom?
Gud, nej.
Vet du, han är inte det vilddjur som du har beskrivit.
Luras inte av min brors lugna natur. Han är som en sovande björn.
Harmlös tills man retar honom.
Hör på, håll dig borta ifrån honom.
Jaså, varför det?
- Är han den stora, stygga vargen? - Ja, det är han.
Fan.
Helvete. Helvete!
Jack.
- Jag har aldrig sett dig utan handbojor. - Kan vi prata?
Den här dagen bjuder på överraskningar.
- Vem har hand om min mammas fall? - Fall? Vilket fall?
- Hon begick självmord, vi hittade brev. - Så ingen utredde saken?
Hon svalde en burk piller. Hon var olycklig och orkade inte mer.
- Hur vet du att hon var olycklig? - En tursam gissning, antar jag.
Pengaproblem, jobbig skilsmässa, en son i fängelse. Välj och vraka.
- Inga misstänkta? - Nej, inte till din mors självmord.
Dean, då?
- Vad? - Ursäkta?
Grabben, du är verkligen het på honom.
Jag visste inte hur djupt det gick. Hatar du honom verkligen?
- Fakta är fakta. - Du har inga fakta i huvudet, grabben.
- Jag är inte din grabb. - Tack, gode Gud. Gillar du fakta?
Hon hade inga fiender. Inga tecken på inbrott. Låst inifrån, inga avtryck.
Ingenting tydde på annat än självmord.
Inga brott, inga vapen. Ingenting.
Inget självmordsbrev.
Mamma skrev en lapp innan hon gick på toaletten.
- Du slösar min tid. - Kolla vidare på din film, Jack.
Har du nåt i verkligheten att visa mig? Annars kan du dra åt helvete.
Ett näringstillstånd.
Två veckor innan hon dog. Startar man företag just innan man tar livet av sig?
Du griper i luften.
Jag vet att det är jobbigt. Du har drabbats hårdare än någon annan.
Varför godtar du inte sanningen?
Din mor var trött och ville bort.
För att jag kände henne.
Vi är en art med nästan förbluffande vänlighet.
Vi uppvaktar, vårdar och väntar på varandra.
Sedan vetenskapen lärde oss hur-
-sliter vi gärna organen ur vår kropp-
-och ger dem åt varandra.
Och samtidigt slaktar vi varandra.
Barbaren och den rara-
-kan finnas i alla djur.
Den kan finnas i alla människor.
Ofta på en och samma gång.
En god man kan göra något ont-
-och en ond man kan göra något gott.
Vad gör det dem till?
Vad gör en man god?
Snygg dräkt, Leonard.
Varför berättade ingen om pengarna?
Är det allt du har att säga?
- Efter all tid du har varit borta... - Jag är inte här för att småprata.
Jag berättade inte, för jag visste inte.
Jag fick veta det några dagar efter begravningen.
Då hade du fått reda på det.
Om du hade varit kvar. Var har du varit?
Är det inte märkligt att hon inte berättade för en enda själ?
Din mor berättade inte mycket för mig mot slutet. Varför skulle hon det?
- Kom in ett tag, det kan göra dig gott. - Böner hjälper mig inte att få ordning.
- Jag tänkte mig snarare en bikt. - Nej, tack.
- Tror du inte på Gud? Då är du ensam. - Jag har ingenting emot Gud.
- Jag sliter inte för att blidka honom. - Det låter som vi.
Inte direkt.
- Hur blev vi såhär? - Hur?
Främlingar.
Jag vet inte. När jag föddes bestämde du att jag var ond och släppte det inte.
Du försökte aldrig att få mig att ändra inställning.
Du glömmer, Leonard. Jag kände dig innan du hittade Gud.
Det sägs att tiden läker alla sår.
Det är aldrig försent att byta riktning.
Ja. Ja, ja, ja.
Här är den.
"Begår försäkringstagaren självmord inom två år betalas pengarna inte ut."
Så ni har tur att de två åren hade gått-
-innan er mor avled som hon gjorde.
- Tur? - Jag menar att ni får hela summan.
- Det hade gått drygt två år innan hon... - Tog livet av sig.
Tja... Ja.
- Är det inte lite märkligt? - Ja och nej.
- Vem mer lämnade hon pengar till? - Det är tyvärr konfidentiellt.
Var det din eller min mor?
Hon önskade att de andra betalningsmottagarna var anonyma.
- Du menar väl den andra? - Jag får inte diskutera saken.
- Hur dyr är försäkringen? - Vill ni skaffa en till er och era kära?
Jag har inga kära. Jag undrar hur hon hade råd.
Min mor hade inte pengar att slösa med.
Det är inte slöseri.
- Hur betalade hon? - Vi struntar i hur folk betalar premien.
Det var ungefär det svar jag väntade mig.
Ursäkta, har jag förolämpat er?
Din existens förolämpar mig.
Jag beklagar.
Döden är rörig.
Saxon. Det är din mor.
Använd pengarna.
Folk hjälper dig.
Folk gör vad som helst för pengar.
Gör något gott med dem.
Du. Du. Är du vaken?
- Vad fan gör du här? - Du är helt jävla galen, vet du det?
Du ringde mig.
Nå?
Jag vill träffa din farsa. Fixar du det?
Min farsa? Du måste vara ute efter problem.
- Vilken sorts problem? - Den permanenta sorten.
Låt oss prata.
Det betyder: "Gå och var en misslyckad jävel ända där borta."
- Varför är du så taskig mot honom? - Man sårar bara de man älskar.
- Det är det han är till för. - Pappa hade samma filosofi.
Jaså? Hur är det med den gamle jäveln?
- Det är du som är hans polare. - Tills han började kalla sig för präst.
Den där blicken känner jag igen. Jag har sett den hundra gånger.
- Inget gott kommer ur den. - Mamma begravdes med hemligheter.
- Alla begravs med hemligheter. - De här behöver grävas upp.
Du har aldrig slagit mig som någon som behöver hjälp med sånt.
Jag behöver någon som är lite diskretare.
- Det har jag aldrig kallats förr. - Alla gillar dig eller är rädda för dig.
- Jaså? Vad gör du? - Jag har aldrig gillat dig.
Bra.
Du har stake och hjärna.
Det är inte många av oss kvar.
Okej. Jag sätter junior på det.
- Jag kom till dig. - Det är jag som ställer frågorna.
- Du måste vilja få något gjort. - Jag behöver bara information.
Görandet sköter jag själv.
Jag struntar i om det regnar eller fryser om jag har min plast-Jesus.
Han står här på min instrumentbräda.
Dess färg är vackert rosa och den lyser i mörkret.
Den är vackert skimrande.
Ta den med dig när du ska resa långt.
Saxon har kommit hem.
Han påminner mig om alltihop. Vem jag var.
De saker jag har gjort. Allt.
Varför är det en sån kamp?
Den här ångern.
Det går inte att fly från eller undkomma den.
Den blir en del av en.
När jag kom till dig var jag ett fyllo, en våldsam man.
Mitt liv saknade mening. Se, så långt jag har kommit.
Alla dessa människor kommer hit för att höra mig tala.
Jag har kommit långt, eller hur? Eller hur?
Fattar jag rätt?
Använder du din mammas livförsäkring för att utreda hennes självmord?
- Ja. - Det är sjukt, det vet du väl?
Livförsäkringar är läskiga. De skapar en oönskad situation.
Som att det är skottpengar på en, men inte "död eller levande" utan "död".
- Har du nåt? - Clayton Bowman.
- Känner du till honom? Hört om honom? - Nej.
Då har jag något åt dig.
Var fick du tag på det här?
- Min kompis är mer övertygande än jag. - Vem?
MIN KOMPIS
Lugn, var inte rädd. Skulle jag skada dig, så hade jag gjort det redan.
Min vän har några frågor.
Jag ska se till att du inte ger honom fel svar.
- Vem är Clayton Bowman? - Vem?
- Du hörde mig. - Clayton Bowman?
- Jag vet inte vem det är. - Du vet.
Jag svär, jag vet inte vem du pratar om.
Nej!
Han skriker som en liten flicka! Lyssna, vad högljudd han är!
Okej, tack.
Hej. Jag vill inte att du kommer hit. Du ska inte vara bland de här typerna.
Han verkade jättetrevlig.
Han satt här. Han knivhögg någon i ansiktet för att ta hans bil. Trevligt?
Ja? Nej.
Sa du precis det där? Vet du hur många jag har sagt det till?
Vi behöver tillstånden. Allt var okej, nu får du mig att verka lögnaktig.
Nej, nej, nej.
- Han är en försäljare och vet inget. - Ja, ja. För säkerhets skull.
Säkert för dig, kanske. Vi fick namnet, varför tog du honom hit?
- Är du inte tacksam? - På allvar, vad ska du göra med honom?
- Jag skickar hem honom. - Han kryper till snuten.
Nej. Nej, det gör han inte.
Han ska åka hem till Hoover Street 13-
- till sin vackra fru Camille och sina två rara små barn.
Han andas inte ett ord om det här, för om han gör det-
- sprättar jag upp honom som en fisk när jag är klar med familjen.
- Eller hur? - Ja.
Där ser du.
Går du ner dig eller ger du stället klass?
- Firar du? - En familjetradition.
Min far, hans far, hans far och så vidare.
Min far drack också.
- Slängde han din mor genom rummet? - Inte hela vägen.
Vill du hjälpa mig att upprätthålla traditionen?
De här gamla låtarna. Mamma brukade spela dem om och om igen.
Det gjorde pappa galen.
- Du, då? - Jag gjorde honom också galen.
Mamma brukade spela med i de här låtarna.
Mamma var usel på piano.
Hon spelade dåliga versioner av fantastiska låtar.
I slutändan älskar man de dåliga versionerna.
Är det vad jag är?
Du håller tempot uppe. Du kan verkligen dricka.
Övning ger ju färdighet.
- Det är den ena av mina två färdigheter. - Vad är den andra?
Var kommer din skrytsamhet ifrån?
Är den äkta?
Det där skapar nog inga problem.
Problem är inte det värsta en person som du kan råka in i.
Jag är inte fri från problem.
Det gäller att personen är värd det.
Tack för spriten.
Vi behöver musik.
Vart tog du vägen?
Skojar du?
Hallå! Vakna! Jag behöver starthjälp. Har du startkablar?
- Bestens batteri är dött. - Kom igen, då.
Vad hände med din snygga brud?
Hon stack. Tack för påminnelsen.
Jaså? Är det okej om jag gör en stöt?
- Hon har vissa krav, Hank. - Tydligen inte.
Får jag försöka?
Har du hennes nummer?
Stilla! Upp med händerna!
Nu! Nu!
Vad fan har du i handen? Släpp det!
Jag fattar inte. Brorsan äger ett fängelse, du vill bo i ett.
Jag blir förbluffad.
Det är svårt med bröder. Samma föräldrar, samma förutsättningar.
En misslyckas, en lyckas.
Det gör misslyckandet så mycket mer smärtsamt.
Så mycket mer förnedrande.
Är det felet med dig?
Har du nån tjej, Saxon?
- Jag hade en. - Jaså, vad hände?
Hon blev besviken och försvann.
Bara sådär? Utan ett ord?
Hon skickade ett vykort några månader senare med "Aloha" på.
Jag beklagar.
"Aloha" betyder både hej och hej då på hawaiianska.
- Det var väl rena tortyren? - Inte direkt. Jag tog det som "hej då".
Det kunde lika gärna betyda "hej". Förstår du vad jag menar?
Hur är det i en fängelsecell?
Jag kan berätta om min första vända i fängelse. Jag var bara en grabb.
Leonard hade köpt en ny Triumph-motorcykel ingen fick röra.
En kväll sa han: "Får du högsta betyg i allt, så får du ta en åktur.
Jag gör det och när jag påminner om löftet, så har han glömt.
För att han är full, som vanligt.
Jag tog den ändå.
Jag blir såklart stoppad. Inget körkort.
Sheriffen spärrar in mig och ringer Leonard. Leonard kommer inte.
Leonard lämnar mig där i en vecka.
För att lära mig en läxa.
Jag kände inte en enda brottsling innan dess.
Efteråt gjorde jag det.
Okej, det ser bra ut.
Din mamma hade gillat det.
Snygg bil, Dean.
- Är det en sällskapsvisit, Jack? - Jag vet inte än. Jag har hört rykten.
Saxon har alltid orsakat problem.
Han sällskap och pengarna han strör runt sig skapar nya problem.
Va? Vilket sällskap? Vems pengar?
Hank.
- De har varit vänner sen han var liten. - Hank den äldre.
- Jag är inte min brors skötare. - Han försökte stjäla er mors akt.
- Vad fan gjorde han det för? - Han är din bror. Tygla honom.
Är det en varning? "Tygla honom, annars"?
- När blev du så känslig? - Vi gillar inte varandra, Jack.
Han hatar dig som rena giftet. Han tror att du hade med er mors död att göra.
- Blev du ledsen nu, Dean? - Exakt vad vill du, Jack?
- Vill du ha tillstånd att gripa honom? - För vad? Att han ställer frågor?
- Han bröt sig in på stationen. - Din fästmö löste ut honom.
Visste du inte det? Amelia löste ut honom. Jag trodde att du skickat henne.
- Jag försökte bara skydda dig. - Gör mig en tjänst, Jack.
Skydda mig inte.
Hur fan tänker du? Ska du lösa alla årtiondens konflikter? Du är naiv.
Han är din bror. Du visar inga känslor, du anstränger dig inte.
Varför blandar du in oss? Gillar du inte livet jag har skapat åt oss?
- Nu tror Jack att jag bär ansvaret. - Varför gör du inte det?
Du är ute på djupt vatten. Det är direkt korkat. Nu är jag skyldig sheriffen.
Jag förstår din poäng, eller vad det nu är.
Du kommer verkligen att hata mig strax.
Vad har du gjort? Vad har du gjort?
Amelia, har jag berättat om när Dean och Saxon...
Du gillar berättelser, va?
Jag har en åt dig.
Det var en gång en far.
Han övergav fru och barn för att bli ett fyllo.
De levde lyckliga i alla sina dagar.
Har du glömt att ta din medicin?
- Vilken medicin? - Jack tar medicin mot bipolaritet.
Halva planeten är bipolär. Andra halvan är halvt bipolär.
Jag glömde vinet.
Kan de inte begrava stridsyxan?
Tjejen, begraver de stridsyxan, så är det i varandras rygg.
Det här höll på innan du kom.
Pojkarna har varit på kollisionskurs sedan födseln.
Vad menar du?
När Saxon föddes och vi tog hem honom från sjukhuset-
-var han väldigt tyst. Tyst som en mus.
När Dean kom nära honom, bara Dean-
-så skrek Saxon. Han skrek verkligen.
Han skrek lungorna ur sig.
Det var det värsta jag har sett.
Ibland är det bara ren vetenskap.
- Det är nåt fel på dig. Något saknas. - Clayton Bowman.
- Ursäkta? - Clayton Bowman.
- Va? Vem fan är Clayton Bowman? - Dean, blir du aldrig trött?
Kan du inte bara vara ditt äkta jag? Blir du inte trött?
Vad fan snackar du om? Varför kan du inte vara normal?
- "Man kan le och le, men vara en skurk". - Oj, Shakespeare. Kan du läsa?
- "Pengar är roten till allt ont"? - Kärleken till pengar.
Du tror att du är stark, men det är du inte.
Alla får det de förtjänar, förr eller senare.
Jag undrade varför du var så tyst. Du stänger in allt tills du exploderar.
- Du tar ut det på nån. Idag är det jag. - Det är alltid du.
Du har varit en tidsinställd bomb sedan dagen du föddes.
Tick, tick, tick.
Jag visste inte att du var så blyg. Jag menar...
Du kallar mig ett rövhål utan att säga det.
Jo.
Din jävel!
Tack för maten.
Jag tar dig till kliniken.
Jag sa ju det. Vetenskap.
Vad gör du här?
Jag vet inte vad jag gör här.
Vad ska man göra med detta vilda och dyrbara liv?
Frågar du mig?
Vill du någonsin ha ett vanligt liv? Fru och barn?
Vissa familjer bör fortsätta i generationer, andra bör dö ut.
Du påminner mig om henne.
Jag vet att det är en fin komplimang.
- Hur var hon? - Vi såg världen likadant. Förstår du?
Ja. Folk söker folk som älskar samma saker som de.
Jag brukade skämta att jag ville hitta någon som hatar samma saker som jag.
Vad hatar du, då?
Att folk oundvikligen gör en besviken-
-om man känner dem tillräckligt länge.
Jag kan hata det ihop med dig.
Pappa?
En av oss kanske ska prata med honom.
Vad skulle det göra för nytta?
Han har rätt galna idéer.
När har han inte haft det?
- Saxon må vara dum, men inte korkad. - Jag vet inte det, jag.
Du vet att han har en ny vän och en av dina gamla.
Fotboll.
Vi spelade när vi var små.
Han fortsatte bara. Genom människor och utmattning.
Han slutade inte. Han kunde inte. Han fortsatte bara.
Fortsatte och fortsatte.
Aldrig runt dem, alltid genom dem. Han såg aldrig förödelsen.
Fullt ställ tills han gick in i väggen.
Minns du vad de kallade honom?
Han lever livet så också.
Varför berättar du det här?
Jag vet inte.
Jag tänker lägga armen om dig.
Jag hänger inte med.
Med vem?
Världen. Världen.
Jag är trött.
- Du ser förjävlig ut. - Jag blev påkörd. Vad är din ursäkt?
- Har det nåt med det här att göra? - Jag vet inte, jag hann inte fråga.
- Att röra om i grytan får följder. - Att bli påkörd kändes följaktigt.
Du överlever. Hoppa in.
Hallå där, pastorn.
Har du glömt dräkten?
Jag tänker inte tappa fattningen.
Då känner jag inte igen dig.
Jag har alltid respekterat dig.
Jaså? En stor börda har lyfts från mina axlar.
Håll dig borta från Saxon.
Jaså? Det kan jag tyvärr inte.
Han kom till mig och bad om min hjälp.
Han behöver inte din sorts hjälp.
Du borde tala igenom saken med honom, men det kan du ju inte.
Vi ser båda rakt igenom dig.
Ni är lika arga, båda två. Jag ska be för er båda.
Du och dina böner kan dra åt helvete. Spara dem åt din flock.
Jag ber dig att hålla dig borta från min grabb.
Nästa gång jag kommer ber jag dig inte.
Jag undrade när du tänkte komma.
Hej, Leonard!
Hej då, Leonard!
- Vad gör vi här? - Clayton Bowman arbetade här.
- Arbetade? - Clayton Bowman är ett spöke.
Gör han något, så är det inte här i stan.
- Låt mig kolla först. - Är du säker?
- Okej. Jag är tillbaka om en timme. - En timme.
Hej. Var det du som frågade efter Clayton Bowman?
Ja, vi är vänner. Jag hörde att han jobbar här.
- Hur kan jag hjälpa till? - Jag undrar var jag kan hitta honom.
- Hitta honom? - Adress, telefonnummer, vad som helst.
Tyvärr finns han på Pinewood-kyrkogården. Clayton är död.
- Hur dog han? - Bilolycka. Han körde utför ett stup.
Landade i floden. De antog att han var full.
- Vad visade obduktionen? - Det blev ingen, kroppen hittades inte.
- Hur vet de att han dog? - Hans cab körde ner i en vild flod.
De antog väl att han flöt iväg och drev nedströms.
Det var många antaganden.
Vad kan jag säga? Det är rätt uppenbart vad som hänt.
Det var många som tittade på det. Polisen var nog intresserade.
Intresserade?
Clayton var en av dem. Han hade varit snut.
Dog han för några år sedan, mitt i 1994?
- Precis då. Hur visste du det? - Som sagt, han var en vän.
- Tja, vad mer kan jag säga? - Hade han någon familj?
Du var hans vän, men du vet inte om han hade familj.
- Har du tagit in lådorna? - Inte än.
Vad väntar du på?
- Motivation. - Okej.
- Sheriffen var här idag. - Jaså?
Du måste vara försiktigare. Vi kan inte dra på oss mer uppmärksamhet.
Okej?
Jag vet att han är din vän, men familjen är familjen.
Är det vad vi är? En familj?
Ta det lugnt, gubbe.
Du har aldrig lärt dig att lyssna, men det är inte försent.
- Man kan inte tänka när käften glappar. - Ska du säga.
Okej, jag gör ett nytt försök.
Var försiktig.
Ja, pappa.
Det är Hank. Lämna ett meddelande. Om jag inte är skyldig dig pengar. Synd.
Var är du? Clayton Bowman är död, men inte. De hittade aldrig kroppen.
Ännu bättre, han hade varit polis.
Allt med honom stinker. Vi ses i baren.
Kom, kompis. Kom, vad är det? Kom hit.
Kom. Kom.
Jag hörde om din vän.
- Har du inga själar att rädda? - Det kanske är därför jag är här.
- Det är vatten. Det är inte vigvatten. - Nu är det vigvatten.
- Det funkar väl ungefär så? - Tror du det?
Vet du vad jag tänkte när jag var borta? Varför Dean?
Du och guldkalven, ni är lika som bär. Jag fick inte plats i gänget.
Du har alltid varit självständig. Dean behövde mig mer.
Hur avgör man vilken unge som behöver mest kärlek?
Ditt polerande av guldkalven gjorde honom som jag. Inga möjligheter.
- Han hade bara tur. - Tur?
- Att vår mor dog. - Vilket jävla sätt att se det.
Det är bara så.
Är du misantrop, Saxon? Det är folk som hatar folk.
Jag vet.
- Hatar du folk? - Kanske bara dig.
Jag vet att du hatar mig. Och Dean. Och sheriffen.
Nästan alla, utom din mor.
Nämn henne aldrig. Förstått?
Förlåt, jag glömde att du är den ende som saknar henne.
Du vet att jag har slutat.
Sa Gud åt dig att göra det?
Det kan vara svårt att begripa, men din far har kommit långt.
- Var det roligt? - Har du glömt vem du är? Minns du inte?
- Jo. - Gör du det? Allihop?
- Är det okej för en Guds man? - Nej, det är inte okej.
Jag accepterar det och förlåter det.
För att jag är Guds man.
- Du klantade dig. - Vi begår misstag.
Vi kan välja att förlåta och gå vidare. Försöka bättra oss.
Vill du inte bättra dig?
Finns det ingen plats för dig i världen, i samhället?
Tiden är ute, prällen.
- Vet du, jag kan hjälpa dig. - Hur ska du hjälpa mig?
- Du måste hjälpa dig själv först. - Tack för det.
Jag ringer när jag är klar!
Hej, jag tror att jag just har haft inbrott.
Fan, det glömde jag. Jag letar rätt på en telefonkiosk.
Hallå?
Hallå? Hallå?
Gör du det här, så förändras ingenting.
De döda fortsätter att vara döda.
Gör du det här, så kan du vandra omkring förlorad.
Du, jag tror på hämnd som de flesta tror på Gud, men...
Alla måste lista ut vad de kan leva med.
Man kanske vill göra det rätta-
- men det är inte alltid vackert eller trevligt.
Ibland är det riktigt jävla hemskt.
Den vänstra är en 9-millimeters. Den andra är en 38:a.
Båda gör samma jobb.
Har du skjutit med pistol förut?
Jag har ingen instruktionsbok med mig.
Den är som en trollstav. Rikta den mot det du vill ska försvinna och tryck av.
Jag vet hur den fungerar. Dessutom...
...är jag redan förlorad.
Ska du resa bort?
Ja.
Vart ska du?
Jag måste ta hand om något.
- Kommer du någonsin tillbaka? - Nej.
- Förlåt. - Be inte om ursäkt. Jag gråter jämt.
Vill du inte veta varför jag gråter?
Jag vet redan. Jag växte upp med honom.
Ingenting jag säger kan stoppa dig, va?
Gör ingenting dumt.
Det har jag aldrig gjort.
Hallå?
Saxon?
Det pågår ett krig i mig om dig.
Jag vet att jag bär ansvaret för hur du blev.
Men hela äran är inte min. Jag fördärvade inte någon liten pojke.
Du var ingen snäll pojke, alltid tvärtom.
Du hatar mig till slut.
- Mamma älskade mig, men hon dog. - Jag hatar dig inte.
Jag hatar inte ens din ilska.
- Du har verkligen hittat religionen. - Och du behöver den verkligen.
Alla religioner lär en godhet. Det kvittar vad det kallas.
- Gör gott, bara. - Jag ska.
Vad det än är du tänker göra, låt bli.
Det finns ingenting där ute. Kom hem.
Det finns något du behöver veta, något viktigt.
Jag vet att jag inte har sagt det tillräckligt ofta.
Jag älskar dig, Saxon. Du är min son.
Hej, Clayton.
Du kommer att dö nu.
Det kan bli mer eller mindre smärtsamt, det avgör du.
Varför lämna ditt namn på försäkringen när det ledde till det här ögonblicket?
Ingen skulle någonsin se det!
Det var enda sättet jag kunde få pengarna på!
Är min mor död på grund av pengar?
Res på dig, för helvete. Vi är inte färdiga än.
- Jag dör! - Inte än. Inte än.
Jag vet redan vem som är inblandad, Clayton.
Jag vill bara höra dig säga min brors namn.
Hallå?
- Ursäkta, men vi måste komma igång. - Vad har hänt?
För det första beklagar jag sorgen.
Det blev skottlossning. De verkar ha skjutit varandra.
Det här är den andre inblandade. Han heter Clayton Bowman.
- Har ni någonsin sett honom förut? - Nej.
Känner ni igen honom?
Nej.
Har ni någonsin hört Saxon prata om honom?
- Har han nämnt hans namn? - Aldrig.
- Nämnde er fru honom? - Före detta fru. Hon har gått bort.
Jag vet, men nämnde hon namnet Clayton Bowman?
Nej, hurså? Vad har hon med saken att göra?
Vet ni något skäl-
- varför Bowman skulle få en utbetalning från er frus livförsäkring?
Nej, det gör jag inte.
Menar ni att Saxon hade rätt om att hans mor inte tog livet av sig?
- Vi drar inga förhastade slutsatser. - Skämtar du?
En livförsäkring med tre namn, två söner och en man ingen hört talas om.
- Dra någon slutsats, Jack. - Vi vet ingenting än, men...
Ni har rätt. Saxon verkar ha varit på rätt spår.
Han dog på grund av det.
Här är mitt kort.
Vad det än gäller.
Översättning: Emil P.W.S Holmgren Ordiovision