VALKOINEN NAUHA Saksalainen lasten tarina
En tiedä onko tarina jonka haluan kertoa teille
täysin totta.
Jotain tiedän siitä vain kuulopuheiden perusteella.
Näin monen vuoden jälkeen, paljon siitä on yhä hämärän peitossa,
ja moni kysymys jää vastaamatta.
Mutta mielestäni minun pitää kertoa erikoisista tapahtumista
jotka sattuivat kylässämme.
Ne voisivat ehkä
selventää joitain asioita jota tapahtui tässä maassa.
Kaikki alkoi, uskoakseni, lääkärin ratsastus-onnettomuudella.
Pukeutumishetken jälkeen Paronin kartanolla,
palasimme kotiin,
nähdäksemme josko olisi tullut uusia potilaita.
Puutarhaan päästyämme,
hänen hevosensa kompastui naruun
joka oli sidottu kahden puun väliin.
Hänen tyttärensä näki onnettomuuden ikkunasta,
ilmoitti naapurilleen,
joka taas ilmoitti tontin isännöitsijälle,
jotta kärsivä tohtori
voitaisiin kuljettaa kaupungin sairaalaan
30 kilometrin päähän.
Naapuri, 40-vuotias naimaton nainen,
oli kylän kätilö.
Tohtorin vaimon synnyttäessä tapahtuneen kuoleman jälkeen,
hänestä oli tullut korvaamaton tohtorille kodinavustajana ja vastaanottovirkailijana.
Hoidettuaan tohtorin kaksi lasta,
hän meni kouluun noutaakseen poikansa, Karlin.
- Oletko nähnyt Annia? - Etkö aio tervehtiä?
Hei, rouva Wagner. Anna anteeksi hänelle.
Hei, Klara.
Me olimme niin huolestuneita että Martin unohti tapansa.
Ei se mitään.
Kuinka tohtori voi?
Ei kovin hyvin.
- Täytyykö hänen jäädä sairaalaan? - En tiedä.
Käymme tapaamassa Annaa, auttaaksemme häntä.
Hyvä!
- Piditkö kuorosta? - Kyllä.
Näytä kuinka hyvin lauloit.
Nähdään, opettaja.
Viimeinen on mätämuna!
Jos muistan oikein,
oli outoa minusta että lapset Klaran ympärillä,
sen sijaan että hajaantuisivat koulun jälkeen koteihinsa,
menivät yhdessä kylän uloskäynnin luo.
Voisin leikata joitain eläimiä sinulle,
kuten viime viikolla.
Pitäisitkö siitä?
Voimme värittää ne yhdessä.
Tai leikellä ne siitä hienosta kiiltopaperista?
Siitä kultaisesta jonka sain pääsiäiseksi?
Älä nyt...
No, teen meille jotain syötävää.
Mitä jos hän ei koskaan palaa?
Mitä?
Älä nyt!
Älä ole typerä!
Se paranee, aivan kuten flunssa.
Muistatko viime talven?
Olit hyvin sairas, etkö vain?
Ja sitten...
Hei, Anni!
Miten voit?
Voimmeko auttaa sinua?
Miten naru joutui tänne? Sanoiko tohtori?
Hän ei ollut puheliaalla päällä:
hänen solisluunsa jäi kiinni niskaansa.
Kysyin hänen tyttäreltään. Hänellä ei ole mitään hajua.
Tohtori ratsastaa siellä päivittäin.
- Katsoitko narua? - Toki.
Se on ohut, mutta vahva.
Melkein näkymätön.
Pahoittelen, rouva. Soitat liian hyvin minulle.
Älä pyydä anteeksi, keskity. Se auttaa meitä molempia.
Soitat liian nopeaa minulle, rouva. En ole Frederik Suuri.
Miten hän olisi voinut soittaa Schubertia?
Soitetaan Muunnelmat taas.
Kulta, jos pidät musiikista, istu vierelläni ja käännä sivuja.
Jos olet tylsistynyt, mene huoneeseesi.
Tai pysy poissa silmistäni.
Minua hermostuttaa jos lönnystät ympäriinsä.
Paljon kello on? Missä lastenhoitaja on?
Kaksosten kanssa, olettaisin.
- Se on 20 vaille yhdeksän. - 20 vaille yhdeksän?
Reilusti yli nukkumanmenoajan!
Onko hän tehnyt kotiläksynsä?
Tietenkin, rouva.
Haluatko kääntää sivuja minulle vai et?
Kyllä.
Tule sitten tänne!
Palataan takaisiin Teemaan.
Harjoittakaa Muunnelmia. Tai muuten se ei ole hauskaa.
Teen parhaani, paronitar.
Joten tahdista 9.
Armahda meidät, Isä.
Armahda meidät.
Tänä yönä, kukaan ei ole syönyt täällä.
Kun yö laskeutui, ja ette olleet palanneet,
äitinne etsi teitä kylästä kyynelehtien.
Olisimmeko voineet nauttia ruuasta, peläten teidän puolestanne?
Voimmeko nauttia ruuasta nyt,
kun olemme kuulleet valheelliset tekosyynne?
En tiedä kumpi on pahempaa:
poissaolonne, vai se että palasitte takaisin.
Tänä yönä me kaikki menemme nukkumaan nälkäisinä.
Olette varmasti samaa mieltä kanssani
etten voi jättää hyökkäystänne rankaisematta
jos haluamme jatkaa elämistä keskinäisessä kunnioituksessa.
Joten huomenna illalla tähän aikaan,
Annan jokaiselle teille sisarustenne äärellä,
kymmenen kepin iskua.
Siihen asti, voitte pohtia hyökkäystänne.
Oletteko samaa mieltä kanssani?
Kyllä, isä.
Selvä sitten. Menkää kaikki nukkumaan.
Älä koske minuun!
Äitisi ja minä nukumme huonosti
Minun täytyy piekseä teitä ja iskut aiheuttavat enemmän tuskaa meille kuin teille.
Jätä meidät rauhaan ja menkää nukkumaan!
Kun olitte pieniä,
äitinne sitoi joskus nauhan
hiuksiisi tai käsiinne.
Sen valkoinen väri muistutti teitä viattomuudesta ja puhtaudesta.
Luulin teidän olleen tarpeeksi hyväkäytöksisiä
elääksenne ilman sellaisia muistutuksia.
Olin väärässä.
Huomenna, kun rangaistuksenne on puhdistanut teidät,
äitinne sitoo nauhan uudelleen,
ja pidätte sitä yllänne
kunnes voimme luottaa teihin jälleen.
Missä naru on nyt?
Kuka poisti sen?
En tiedä.
Etkö ollut täällä?
Olitko kaupungissa isäsi kanssa?
En.
- Sitten olit täällä. - Olin koulussa.
Kun lähdit, Oliko naru yhä täällä?
En tarkistanut.
- Koska palasit takaisin? - Puoliltapäivin.
Teen lounaan tohtorille ja lapsille.
Olen auttanut häntä hänen vaimonsa kuolemasta lähtien.
Mistä lähtien?
Rudolfin syntymästä lähtien, viisi vuotta sitten.
Olen kätilönä täällä. Työskentelemme yhdessä.
- Mutta et nähnyt mitään? - En.
Kuinka pitkään naru oli täällä?
En koskaan nähnyt sitä.
Kukaan ei nähnyt sitä ennen, tai jälkeen!
Se sitoi itse itsensä puiden väliin, ja katosi!
Eikö?
Äiti!
Mitä nyt?
Anteeksi.
Tohtorin onnettomuuden jälkeisenä päivänä
ei saatu ratkaisua mysteeriin.
Sitten hetkeä myöhemmin, paljon traagisempi onnettomuus,
melkein sai ihmiset unohtamaan edellisen.
Vuokralais-maanviljelijän vaimo kuoli työtapaturmassa.
Naiselle, jolla oli murtunut käsi,
annettiin korvaus isännöitsijän toimesta elonkerjuu töistä,
ja hänet siirrettiin kevyempiin töihin sahalaitokselle.
Pysy ulkona! En ole valmis.
Mene ulos!
Samana päivänä, minulla oli outo yhteenotto.
Sää oli kaunis ja helteinen,
joten päätin parantaa vähäistä ruokalistaani ruskealla taimenella,
joita ui paljon joessa.
Paroni antoi minulle luvan kalastaa siellä.
Martin!
Martin, ole varovainen!
Oletko hullu?
Haluatko rikkoa niskasi?
Päivää, herra.
Mitä tämä on? Oletko tullut hulluksi?
Tiedätkö kuinka korkealla oikein olet?
Etkö kuullut kun huusin sinulle?
Kyllä, kuulin.
No?
No mitä?
Näit minut ja halusit tehdä minuun vaikutuksen?
Joten miksi...
Annoin Jumalalle mahdollisuuden tappaa minut.
Hän ei tehnyt sitä. Joten hän on tyytyväinen minuun.
Mitä oikein horiset?
Hän ei halua minun kuolevan.
Kuka ei halua sinun kuolevan?
Jumala.
Miksi Jumala haluaisi sinun kuolevan?
Lupaa ettet tee tuota uudelleen!
Katso minua!
Lupaa se!
Et luota minuun, vai?
Kyllä luotan, herra.
Selvä.
Mene kotiin. Huomenna piano harjoitusten jälkeen puhun isällesi.
Ei, pyydän, älä kerro hänelle!
Täällä.
Varo, se on mädäntynyt.
Kuka lähetti hänet tänne?
Ei hajua.
Meidän täytyy selvittää tämä. Hän putosi läpi.
Näitkö sen?
En oikeastaan.
Tiedät miten se toimii.
Työnjohtajat sijoittavat heikommat maanviljelijät tänne.
Kuka sijoitti hänet?
Palatessani kotiin, sen jälkeen kun kohtasin Martinin oudossa tilanteessa,
oli kun tapasin Evan ensimmäistä kertaa...
Hei!
Anteeksi!
Anteeksi että häiritsen.
Etkö olekin uusi lastenhoitaja tilalla?
Miksi?
Sanotaan että olet kotoisin Treglitzistä.
Kuka sanoo niin?
Paikalliset.
Joten?
Ei mitään...
En tiedä...
Olen koulun opettaja täällä.
Ajattelin vain...
Kun näin sinut, ajattelin...
Olen räätälin poika Vasendorfista.
- Tiedän. - Mitä?
Paronitar kertoi minulle.
Mitä?
Että opettaja on kotoisin viereisestä kylästä.
Vai niin, kyllä...
No... ajattelin...
Näyttää siltä kuin olisit menossa sinne...
Minne?
Takaisin kotiin. Treglitziin.
Niin?
- Oletko menossa sinne? - Kyllä olen.
Ajattelin...
koska menet kylämme lävitse, voisit...
tervehtiä isääni, ja antaa hänelle kalan?
Mitä?
Hän pitäisi siitä.
Eritoten viikonloppua ajatellen.
Miten...?
En tiedä.
Valitettavasti, minulla ei ole mitään käärettä...
Ei minullakaan.
Valitettavasti...
Me voisimme sitoa ne siimalla.
Noin vain, pyörään?
Se ei ole kovin hyvä idea.
Niin, se oli vain idea.
Kyllä.
Onko se sinun pyöräsi?
Ei vaan tilan.
Onko tämä ensimmäinen vapaapäiväsi?
Sinun täytyy olla onnellinen kun pääset kotiin.
Voin kuvitella.
Noh... minulla on pitkä matka edessä.
Noh...
Nähdään.
Jos näet isääni Vasendorfissa,
sano hänelle terveisiä minulta.
En tiedä isääsi.
Se on totta.
Ajan ensimmäistä kertaa pyörällä!
Sinulla menee hyvin!
Mutta ole varovainen!
Se nainen tänään, mikä häntä vaivasi?
Mikä nainen?
Ai niin. Hän oli kuollut.
Mitä sanoit?
Mitä?
Kuollut.
Mikä on"kuollut"?
Melkoinen kysymys!
Se tarkoittaa sitä kun ei elä enää.
Kun ei elä enää.
Milloin eläminen loppuu?
Kun on hyvin vanha, tai hyvin sairas.
Entä nainen?
Hänelle sattui onnettomuus.
"Onnettomuus"?
Niin. Silloin kun sattuu pahasti.
Kuten isä?
Niin, mutta paljon pahemmin.
Niin pahasti, ettei keho kestä enää.
Ja sitten olet kuollut?
Niin.
Mutta useimmat ihmiset eivät joudu onnettomuuteen.
- Joten he eivät ole kuolleita - Ei, he kuolevat paljon myöhemmin.
Milloin?
No... myöhemmin, kun he ovat hyvin vanhoja.
Kuolevatko kaikki?
Kyllä.
Kaikki, oikeastiko?
Kyllä, kaikkien täytyy kuolla.
Mutta ei sinun, Anni?
Minun myös.
Kaikkien.
Mutta ei isän?
Isän myös.
Minun myös?
Sinun myös. Mutta ei hyvin pitkään aikaan.
Kaikkien meidän, muttei pitkään aikaan.
Eikö sitä vastaan voi taistella? Sen täytyy tapahtua?
Kyllä, mutta ei hyvin pitkään aikaan.
Ja äidin?
Hän ei mennyt matkalle?
Onko hänkin kuollut?
Kyllä.
Hän on kuollut myös.
Mutta siitä on pitkä aika.
Klara!
Martin, tuletko?
Karli?
Voit tulla sisään.
Mitä nyt?
- Mitä olet mieltä? - En tiedä.
Se on poika.
Mitä? Etkö halua veljeä?
Onneksi isäsi ei kuullut sinua.
Olen pahoillani.
He tiesivät sen olevan vaarallista hänelle.
Mitä haluat?
Haluatko haastaa paronin?
Tai murhata tilanhoitajan?
Mene leikkaa hänen päänsä viikatteellasi!
Se ei tuo äitiäsi takaisin henkiin.
Isä, rakastit äitiämme.
Hiljaa!
Noiden kahden päivän jälkeen heinäkuussa,
elämä kylässä palasi normaaliksi.
Päivittäiset elonkerjuutyöt uuvuttivat kaikki.
Useat lapset liittyivät auttamaan vanhempiaan.
Otin tilanhoitajan tarjouksen vastaan
ollakseen hänen kirjanpitäjänä elonkerjuun aikana,
sillä toivoin että se mahdollistaisi
näkeväni sen tytön uudelleen.
En saanut häntä pois mielestäni tapaamisemme jälkeen.
Mutta hän tuli harvoin pois kartanosta.
Tohtori oli yhä sairaalassa.
Anna ja Rudolf, hänen kaksi lastaan,
olivat sillä välin kätilön hoidettavana.
Maanviljelijän vaimon hautajaisten jälkeen,
johon koko kylä osallistui,
molemmat onnettomuudet unohdettiin.
Kesän loppuun asti
kun eloonkerjuu-juhla yhdisti koko kylän,
ensin iloiselle tuulelle,
sitten kauhuun ja hämmennykseen.
Kiitokseni teille kaikille.
Olette työskennelleet hyvin.
Taivaat olivat suotuisia ja ladot täysinäisiä.
Joten olut voi virrata,
ja ette kärsi janosta tänään!
Kauan eläköön paroni!
Kauan hän eläköön!
Kunnia-arvoitettu paroni
ja paronitar,
rakkaat ilonpitäjät...
Kuulkaamme tänä juhlallisella tapahtumana
Psalmi 145, kappale 15:
"Kaikkien katseet odottavat sinua, Herra;
"ja antavat heille ruokansa sopivaan aikaan...."
Isän,
pojan,
Ja pyhän hengen nimeen.
Aamen.
Nyt nauttikaa ruuastanne.
Syökää ja juokaa täyttyäksenne! Olette ansainneet sen!
Lupasitte meille koraalin oppipojiltanne.
Kysy pastorilta, paronitar.
Harjoittelemme yhä rippijuhlaa varten.
Se on keväällä! Nyt on syksy.
Pienet laulajamme eivät kaikki ole kovin musikaalisia. Pahoittelen!
No, te kaksi "äitiä"?
Ette osallistu juhlallisuuksiin?
On niin mukavaa täällä varjossa.
Poikamme näyttää nauttivan siitä!
Kyllä.
Voin kuvitella.
Kuka ei pitäisi siitä.
Georg!
Entä sinä?
Etkö tylsisty hoitaen muiden lapsia,
kun kaikki nuorukaiset ovat täällä?
En, herra. Pidän lasten äärellä olemisesta.
Kuinka vanha olet muuten?
17, herra.
17!
Etkö ennemmin hoitaisi kosijaa
kuin paronittaren lapsija?
- Jätä hänet rauhaan, George! - Mitä minä tein?
Hakisitko meille jotain syömistä, Emma?
Jos huolehdit lapsista hetken, käyn tuolla.
Hän oli humalassa,mutta he eivät pystyneet pysäyttämään häntä.
Jättäkää Frieda rauhaan!
Juokaa se!
...olen kukko tornissa...
Joku leikkoi paronin kaaleja.
Mitä?
Joku on leikannut paronin kaaleja!
- En koskaan oppinut. - En minäkään.
Sinun täytyy laskea ääneen.
Yksi, kaksi, kolme.
Oppilaasi nauravat kun he näkevät meidät tanssimassa, herra!
Parasta etteivät nauraisi!
Ja älä ole noin muodollinen kanssani. Olenko niin vanha?
Se tulee mukana!
Noh...
Älä katso jalkojasi.
Melkoinen työ, vai?
Se on kuvottavaa!
Se oli vanha tapa: "Työt on tehty, maksa kaikille,
"Jos emme saa palkkaa, kaalisi leikataan sinulle valmiiksi."
No, he tosiaan ryystäsivät alas!
Tule sisään.
Mitä haluat?
Palveluksen, isä.
Niin?
Löysin sen. Se on loukkaantunut.
Ja?
Voinko pitää sen?
Miten sen teet?
Parannamme sen.
Ja kun se on parantunut?
Etkö ole kiintynyt siihen sitten?
Annatko sen lentää pois?
Piepsi elää yhä häkissä.
Kyllä, mutta se kasvoi vankeudessa.
Tämä on tottunut vapauteen.
Vapautatko sen, kun se on parantunut?
Oletko kysynyt äidiltä?
Kyllä.
Mitä hän sanoi?
Että se oli sinun päätettävissä, isä.
Niinkö?
Niinkö hän sanoi...
Hoidat sitä tosissasi?
Kyllä.
Ymmärräthän sen olevan raskas velvollisuus?
Olet sen isä ja äiti.
Meidän täytyy löytää häkki sinun potilaalle.
Teitkö sen vai etkö?
- Näyttää siltä että joku näki sinut. - Entä sitten?
He ovat onnekkaita että heiltä ei ole katkaistu päitä!
Minun täytyy kertoa sinulle, isä: Olen ylpeä siitä!
Istu alas!
Mitä oikein aioit tehdä?
Kerro minulle.
Antaa tulla. Kerro.
Tiedät miksi, isä.
Äitisi takia?
Luuletko heidän aiheuttaneen hänen kuoleman?
Luuletko niin?
Että minussa ei ole miestä selvittämään sitä?
Tiedätkö mitä tekosi voi tehdä meille kaikille?
Jos Frieda menettää työnsä,
joka pitää meidät elossa koko vuoden?
Jos emme voi työskennellä täällä kesällä?
Haluat mennä naimisiinja perustaa oman tilan kahden vuoden päästä?
Ruokit kaiken ilman kartanon apua?
Mistä tiedät heidän olevan syyllisiä?
Mistä tiedät heidän olevan syyttömiä?
En tiedä.
Mutta en tiedä myöskään päinvastaista!
Mitä tarkoitat "ei ole siellä"?
Hän katosi. Katsoin kaikkialta.
Hän ei ole kadonnut. Milloin näit hänet viimeksi?
Kello kahden maissa.
Kello kahden?
- Tiedätkö paljonko kello on nyt? - Tiedän, paroni.
Mitä vaimoni sanoo?
Hän lähetti minut sinun luo. Hän on kauhuissaan.
Voin kuvitella. Olet idiootti, Huber.
Miksi luulet olevasi täällä?
Huolehtiaksemme lapsestamme! Onko se niin vaikeaa?
Olen hyvin pahoillani, paroni.
Voit unohtaa anteeksipyyntösi!
Missä näit viimeksi poikani?
Tässä. Hän meni leikkimään muiden lasten kanssa.
- Minne? - Hän ei sanonut.
Vaimoni ei huomannut mitään myöskään?
Kaalinkerä tapaus huolestutti häntä.
Hän vetäytyi pois, huonovointisena.
Huonovointisena?
Kyllä, kauhea migreenihyökkäys.
Tämä on hourula!
Oletko nähnyt poikaani?
En.
Kysy pojiltasi. Sigi on kadonnut toisten lasten kanssa.
- Mitä se tarkoittaa? - Että hän on kadonnut, piru vie!
Tilanhoitajan lapset sanoivat nähneensä Sigin
vain hyvin lyhyen aikaa,
että hän oli mennyt muiden lasten seurassa.
He eivät ajatelleet paljon asiaa.
Etsintä alkoi piakkoin keskiyön jälkeen.
Etsijät, väsyneinä, osa yhä humalassa,
jaettiin kahteen ryhmään:
yksi etsi kaikista tilan rakennuksista,
toinen haravoi maaseutua.
noin kello 2.30, sireeni kajahti taas
merkkinä että miehet voivat palata takaisin.
Sigi oli löydetty.
Hän oli sahalaitoksella, ylösalaisin sidottuna.
Hänen housunsa oli laskettu alas,
hänen takamuksensa vuotivat verta kepin iskuista.
Hän oli shokissa, kykenemätön kävelemään.
Maaten mahallaan,
hänet kannettiin kotiin tilapäisillä paareilla.
Seuraavana sunnuntaina, jumalanpalveluksen jälkeen, paroni pyysi pastorilta
puhetta.
Kaupungin poliisit kuulustelivat monia teistä tänä viikolla.
Turhaan.
Ensin ajattelin lastani kidutettiin
niiden toimesta, jotka leikkelivät minun kaalini.
Tasoittaakseen!
Tasoittaakseen mitä?
Ilmeisesti se oli minun syyni heidän äitinsä kuoli sahalaitoksella,
joka on absurdia.
Sentään, nuori Felder
kertoi poliisille sen olleen motiivinsa hänen uhkarohkeudelleen.
Olen aina auttanut Felderin perhettä.
Mutta ihmiset eivät ole aina kiitollisia.
Se vaatii persoonaa.
Älä pakene, Felder!
Haluan palauttaa sinun kunniasi!
Selvisikin että "urhoollinen" Max Felder
kehuskeli teostaan morsiamelleen. Sitten pelkuri
piileskeli perheensä seurassa,
joten hänellä ei ollut aikaa kiduttaa poikaani.
Kun taas hänen isänsä, hän puraisisi kielensä poikki
sen sijaan että peittelisi kuritonta poikaansa.
Muistutan teitä faktasta jonka moni on voinut unohtaa.
Kaksi kuukautta sitten, lääkärillämme oli ratsastusonnettomuus,
ja ei ole vieläkään palannut sairaalasta.
Tämä onnettomuus tapahtui
puutarhassa sidotun narun vuoksi,
jonka täsmällinen tarkoitus oli aiheuttaa hänen kaatumisensa.
Sielläkään, myös, kukaan ei tiennyt,
nähnyt tai kuullut mitään.
Kaikki tiedämme sen: ne jotka vahingoittivat poikaani,
ja lääkäriä,
ovat täällä
seurassamme,
tässä huoneessa.
En anna sellaisten rikosten unohtua rankaisematta,
ja toivon että mitään sellaista
ei tapahdu kenenkään muun lapselle.
Siksi kutsun teitä kaikkia:
auttamaan löytämään syyllinen tai syylliset!
Jos emme löydä totuutta,
yhteisömme rauha rikkoutuu.
Maanomistajan puhe pelästytti paikalliset.
Paroni ei ollut suosittu,
mutta voimakas hahmo ja työllisti puolet kylästä,
häntä kunnioitettiin.
Hänen toteamuksensa yhteisön rauhasta
oli pahaenteinen.
Ja mysteerinen henkilö näiden rikollisten tekojen takana
herätti vanhan epäluottamuksen maanviljelijöiden välillä.
Tule!
Eva!
Voinko tulla sisään?
Mikä kysymys! Tietenkin, tule.
Mitä se koskee?
Mikä on vikana?
He erottivat minut.
Mitä tarkoitat?
En mitään. He vain erottivat minut.
Opastaja erotettiin myös.
En tiedä minne mennä.
Minua pelottaa olla tiellä yksin.
Älä pelkää. Rauhoitu.
Tule, istu tänne.
Rauhoitu, kerro minulle mitä tapahtui.
No?
Mitä tapahtui?
Paronin poika ei voi hyvin.
Hänen vanhempansa ovat epätoivoisia ja vihaisia.
Nyt he sanovat että ohjaaja ja minä olemme syyllisiä,
koska emme huolehtineet hänestä tarpeeksi.
Mutta olen siellä vain kaksosten vuoksi.
Olen aina huolehtinut heistä todella hyvin.
Kun sinä ja minä tanssimme,
paronitar oli antanut minulle luvan.
En ole tehnyt mitään väärin.
Tiedän, anna olla. Lopeta itkeminen!
Minne voin mennä nyt?
Perheeni tarvitsee tukeni.
Löydät jotain muuta.
Tiedätkö, paroni on äkkipikainen.
Mutta hän ei ole niin paha miltä näyttää.
Ei, se on ohi nyt, tiedän sen.
Paronitar ei halua nähdä ketään.
Hän haluaa ottaa lapset mukaansa, kaupunkiin,
tai vanhempiensa tilalle.
Yritän puhua hänelle.
Soitimme pianoa yhdessä, nelikätisesti.
Mutta en ollut kovin hyvä.
Nyt paronitar on opastajana ja opiskeli huilua kaupungissa.
Hän ei soita kovin hyvin.
Se on totta.
Kuka tekee tuommoisia asioita?
Mitä?
Hakkaa lasta noin.
En tiedä.
Voinko yöpyä täällä?
Älä lähetä minua pois, herra, pyydän.
Miten voit ajatella niin?
Odotan vain päivän sarastusta, täällä luokkahuoneessa.
Sitten poistun.
Kotona, he eivät ymmärrä tätä.
He luulevat minun tehneen jotain väärin.
Haluatko minun tulevan sinun mukaasi?
Mitä?
Huomenna, koulun jälkeen?
Etsin vaunut, palaan takaisin illalla.
Miksi tekisit niin, herra?
Älä ole noin muodollinen.
Miksi tekisit niin?
Tule tänne, Soitan jotain sinulle.
jos haluat.
Huomenta, isä.
Olen täällä taas.
He vapauttivat minut.
Näen sen. Entä sitten?
Voitko armahtaa minut, isä?
Armahtaa, miksi?
Että tila ei anna minulle töitä?
Että Frieda erotettiin ja häpäistiin?
Että veljilläsi ja siskoillasi ei ole mitään syömistä?
Tai mitä?
Seuraavana päivänä, koulun jälkeen, menin tilalle
tiedustellakseni Sigin vointia
ja välittääkseni tiedon Evan halusta palata takaisin töihin.
Minulle kerrottiin että
paronitar oli lähtenyt sinä aamuna lastensa kanssa.
Vastentahtoisesti, tilanpitäjä lainasi minulle rattaat joilla veisin Evan kotiin.
Kun lähdimme kylästä, tapasimme tohtorin matkalla.
Muutama päivä kiitospäivän juhlan jälkeen,
Rudolf, hänen 4-vuotias poikansa, oli yhtäkkiä kadonnut.
Tämä järkytti kaikkia ottaen edelliset tapahtumat huomioon.
Poika löydettiin viimein päätieltä,
niukasti matkaan pukeutuneena,
kävellen innokkaasti kaupunkia kohti.
Kun häneltä kysyttiin että mihin oli menossa,
hän sanoi haluavansa tavata isäänsä.
Hän tappeli kynsin ja hampain kotiinpalua vastaan.
Tohtorille kerrottiin tästä
ja, koska hän palaisi pian,
hän jätti sairaalakäyntinsä lyhyeen.
Rudi?
Hän oli olohuoneessa.
Mitä olen velkaa?
3,50 markkaa.
Kiitos.
Hyvää päivänjatkoa.
Rudi, missä olet?
Hei, Rudi.
Etkö tervehdi isääsi?
Et?
Kuulin
että halusit tavata minua sairaalassa.
Ja nyt lukitset itsesi sisään?
Selvä.
Sitten en halua nähdä sinua.
Menen pois nyt.
Pysy vessassa, jos haluat.
Voi hyvin, Rudi.
Toimistosi on valmis. Rouva Wagner teki sen kaiken.
- Miksi kerrot minulle sen? - En tiedä.
Ajattelin että haluaisit tietää.
- Hän piti hyvää huolta sinusta? - Kyllä.
Kuinka vanha olet nyt?
14.
Uskomatonta,
näytät aivan äidiltäsi.
... äitisi ja minä olemme hyvin huolissamme sinusta.
Mieti tarkasti. Nukutko huonosti?
Oletko yliväsynyt?
En.
Onko sinua ongelmia koulussa joista en tiedä?
Ei, isä.
Et ymmärrä miksi olemme huolissamme.
Selitän sen sinulle.
Kuten tiedät, Olen myös Birkenbrunnin pastori.
Eräänä päivänä, eräs äiti tuli katsomaan minua
kun hänen poikansa, noin saman ikäinen kuin sinä,
oli samat oireet
jota olet näyttänyt minulle.
Poika oli yhtäkkiä äärimmäisen väsynyt.
Hänen silmänsä olivat synkät, hän oli masentunut ja toivoton.
Hän vältti katsomasta vanhempiaan silmiin,
heti kun hänet saatiin kiinni valehtelusta.
Tätä kesti noin puoli vuotta.
Sitten kaikki eteni hyvin nopeasti.
Hän menetti ruokahalunsa,
ei kyennyt nukkumaan enää, hänen kätensä tärisivät,
hänen muistinsa alkoi pettää,
hänen kasvonsa peittyi näppylöistä,
sitten hänen koko ruumiinsa.
Lopulta, hän kuoli.
Ruumis, joka minun piti siunata, näytti vanhan miehen ruumiilta.
Ymmärrätkö nyt miksi olen huolissani?
Minkä luulet aiheuttaneen nuo muutokset
jotka johtivat sen pojan onnettomaan loppuun?
En tiedä.
Uskon sinun tietävän varsin hyvin.
Etkö kerro minulle?
Ei?
Sitten annan sinulle vastauksen.
Poika oli nähnyt jonkun,
joka vaurioitti hänen jaloimpia hermojaan,
sillä alueella jossa Jumala on kohottanut pyhät puomit.
Poika matki tätä toimintaa.
Hän ei voinut lopettaa tekemästä sitä.
Lopulta hän tuhosi kaikki hermonsa ja kuoli siihen.
Haluan vain auttaa sinua.
Rakastan sinua koko sydämestäni.
Ole rehellinen, Martin.
Miksi punastuit kuunnellessasi tarinaa köyhästä pojasta?
Punastuin?
En tiedä. Säälin häntä.
Siinä kaikki?
Uskon olevan toinenkin syy.
Se on kirjoitettu kasvoillesi.
Ole rehellinen,
Martin!
Miksi sinä itket?
Säästänkö sinut tunnustukselta?
Oletko tehnyt sitä mitä se viheliäinen poika teki?
Kyllä.
Käteni!
Onneksi olet palannut. Juuri ajoissa.
Joku voisi sanoa niin. Kyllä.
Oli vaikea olla lasten kanssa, ilman sinua.
Tiedän.
Hän ei pidä minusta.
- Kuka? - Rudi.
Hän on vaikeassa iässä.
Itse asiassa ei.
He ovat aina vaikeassa iässä.
Kyllä.
Et ikävöinyt minua.
Mitä se tarkoittaa?
Ei mitään. Sanoin sen koska se on totta.
Mikään ei voita hyvää annosta itsevihaa!
Mitä?
Ei mitään. Unohda se.
Talvi tuli aikaisin sinä vuonna.
Uskonpuhdistuksen päivänä, marraskuun ensimmäisenä sunnuntaina,
lumihuopa peitti kylän.
Melko epätavallisesti, paroni, jonka perhe ei ollut palannut vielä,
ei osallistunut palvelukseen.
Kyläläiset tulkitsivat sen hänen vihansa merkkinä.
Todellakin, johtolankoja ei ollut löydetty
mahdolliseen syylliseen,
vaikka paronin pyyntö
oli johtanut yhteisten epäilysten tulvaan,
jopa joihinkin yrityksiin ilmiannoissa,
jotka kaikki olivatkin perättömiä.
No, se ei ole keuhkokuume.
Mutta sinun täytyy olla varovainen.
Jos hänen lämpönsä nousee, soita minulle uudelleen.
Anna hänelle näitä tippoja kahden tunnin välein.
ja laita märkiä lakanoita roikkumaan uunin ylle.
Se auttaa hengittämään.
- Öitä sinulla. - Nähdään, tohtori.
Kuinka kauan ikkuna oli auki?
Vaikea sanoa.Vaimoni hoiti häntä noin yhden aikaan yöllä.
Hän tuli takaisin noin 2:30.
Mutta sitten huone oli jäätävän kylmä.
Ja vauva ei itkenyt?
Ei. Lapset eivät kuulleet mitään.
Hän voi hyvin. Meidän täytyy odottaa.
Mutta se näyttää melko hyvältä.
Juoma lämmittääkseen sinua?
Tai jää iltapalalle.
Ei, kiitos. Olen ylikuormittunut, olin poissa niin pitkään.
Miten kätesi jaksaa?
Ihan hyvin.
Se on kunnossa kahdessa tai kolmessa viikossa.
Kiitos.
Sen täytyy olla kauheaa, voin kuvitella.
Täytyy olla avuton jos on vain yksi käsi.
Näin on todettu.
No, hyvää yötä, lapset.
Hyvää yötä, tohtori.
Jos vaimosi uskoo vauvan kuumeen nousseen jälleen,
tiedoita minulle.
Hyvä...
Mitä tarkoitat "hyvällä"?
Tarkoitan, se on hyvä.
Minne menit tapaamaan isää?
Hänen toimistoonsa.
Miksi?
Kysynpä vain.
Joulukuun puolessa välissä, Sain viimein kirjeen Evalta.
Hänen isänsä oli löytänyt hänelle työn kaupungista,
jonka hän aloittaisi aikaisin uutena vuotena.
Siitä yöstä lähtien kun hän tuli kouluun turvaan,
aamunkoittoon asti,
kerroimme toisillemme tarinan lyhyestä elämästämme,
hänen kalpea naamansa,
hänen ujo mutta vilpitön luonteensa,
olivat jatkuvasti mielessäni.
Koulun vapaapäivät kestivät tammikuun 2. päivään asti,
mutta jo joulupäivän jälkeen,
koleassa mutta aurinkoisessa säässä,
Suuntasin kohti Treglitziä
tavatakseen Evan ja hänen vanhempansa.
Ja Sigi?
En tiedä. Paronitar ei ole palannut vielä.
Ja paroni?
Näemme harvoin häntä. Hän ei puhu kenellekään.
En tiedä. Jotku sanoivat hänen menneen Italiaan.
Italiaan?
Tilanhoitaja sanoo heidän purkavan sahalaitoksen. Koska se on...
Hyvää huomenta.
Huomenta, nuori mies.
Istuudu. Emme ole kovin muodollisia täällä.
Häivy!
Haluatko juotavaa?
Ei kiitos. Hyvin ystävällistä.
- Niinkö? - Ei, kiitos paljon.
Olet siis koulun opettaja?
Onko sinulla varaa vaimoon?
Isäni on räätäli Vasendorfissa. Olen itsekin oppinut alan.
Tienaan rahaa siinä sivussa.
Hänen työnsä haltuunotto olisi ollut viisaampaa.
Ja miksi olet niin kiinnostunut Evasta?
Hän on vielä lapsi. Voisit olla hänen isänsä.
Olen 31.
No, et ole kaukana siitä.
Isä!
Oletko kysynyt häneltä josko hän on kiinnostunut?
Hän on lapsi, eikä tiedä mitään elämästä.
Puhu. Haluatko hänet?
Anna tulla. Sano jotain.
Hän tuli kaiken tämän matkan kylmyydessä.
Jätä tyttö rauhaan. Tietenkin, hän haluaa hänet. Etkö näe?
Miten voin, jos hän sulkeutuu noin!
Istu alas taas.
Naiset!
Älä ota heitä turhan vakavasti.
Kuuntele, en ole kummoinen puhuja.
Toisaalta, se sopii minulle jos hän lähtee kotoa.
Monta suuta ruokittavana, kuten näet.
Toisaalta,
asiat etenevät liian nopeasti minun makuun.
En tiedä sinua.
En inhoa sinua,mutta minun pitää tietää enemmän sinusta.
Kaupungin kampaaja on suostunut ottamaan hänet alaisuuteensa.
Hän tapaa uusia ihmisiä,
tyttö voi päättää jos hän todella haluaa tätä.
Jos vuoden päästä hän on yhä sen puolesta,
puhumme tästä uudelleen.
Voit muuttaa mielesi myös.
Sopiiko?
- Luulin oikeastaan... - Kyllä, tiedän.
Mutta se on joko se tai sitten ei mitään.
Jos vaadit...
Kyllä, vaadin.
Ilomielin.
No, työni jäi kesken.
Jopa lomilla.
Älä nouse ylös.
Lähetän lapsen takaisin.
Jotta voit sanoa hyvästit.
Vuosi menee nopeasti. Maailma ei romahda.
Voit tulla tapaamaan häntä.
Kertoiko isäsi sinulle...?
Sopiiko se sinulle?
Entä sinulle, herra?
Älä kutsu minua "herraksi".
Adi! Oletko hereillä?
Adi!
Mitä nyt?
Katso!
Mitä tapahtuu?
Katso! Mene katsomaan mitä tapahtuu!
Luoja, mitä sinä haluat?
Tuolla! Katso ikkunasta ulos!
Jokin palaa! Kartanolla!
Päästä minut!
Päästäisit nyt!
En tiedä jos...
Päästä minut, sanoin!
Mitä nyt?
Ole hiljaa!
Gustl, tule ja irroita minut!
Mitä täällä tapahtuu?
Irroita minut, piru vie! Tuolla on tulipalo!
Mikä tulipalo?
Tulipalo!
Kyllä, tulipalo! Irroita minut nyt, hitto vieköön!
Isä ei anna minun tehdä sitä.
On hätätilanne! Jonkun täytyy varoittaa heitä!
Isä!
Lopeta huutaminen! Teen sen!
Kutsunko äidin?
- Mitä nyt? - Tulipalo!
Tiedän. Isäsi meni jo.
Mitä teet täällä?
Mene nukkumaan nyt! Ei täällä ole mitään.
Kartanolla on tulipalo. Älä pelkää.
Mene petiin ja nuku.
Mene! Vilustut muuten.
Miksi kaikki tämä mekkala? Herätit kaikki!
Luulin sen olevan vaarallista.
Minun täytyi irroittaa hänet.
Nyt kaikki on kunnossa taas.
Huomenna, isä kertoo teille tulipalosta.
Menkää kaikki nukkumaan.
Odotan kunnes palaatte petiinne.
On kylmä täällä.
Hyvää yötä sitten.
Nukkukaa hyvin.
Öitä, äiti!
Miksi et lopeta tuota?
Miksi kaikki tämä vaiva?
Älä ole noin mykistynyt.
Sinulta ei puutu ainakaan taitoa.
En vain voi tehdä sitä kanssasi enää.
Totta puhuen, kuvotat minua.
Etkö voi hoitaa työtäsi loppuun?
En halua viettää yötä täällä.
Mitä tein sinulle?
Hyvä luoja, et ole tehnyt mitään minulle!
Olet ruma, likainen
vetelä ja hengityksesi haisee. Riittääkö se syyksi?
Kansi pitää sterilisoida.
Älä istu siinä, katsoen kuin kuolema olisi saapunut.
Maailma ei tule kaatumaan. Ei sinun,
eikä minun päälleni.
En pysty jatkamaan tätä, siinä kaikki.
Olen tosissani yrittänyt...
ajatella toista naista rakastellessani sinua.
Sellaista joka tuoksuu hyvälle,
joka on nuori, vähemmän raihinainen kuin sinä,
mutta mielikuvitukseni ei riitä siihen.
Lopulta, se olet sinä taas
ja tuntuu kuin oksentaisin,
ja olen häpeissäni itselleni.
Joten mitä syytä jatkaa?
Oletko valmis?
Olen ollut jo aikoja.
Sinun täytyy olla todella tyytymätön ollaksesi noin ilkeä.
Pyydän, ei sitä rutiinia!
Tiedän ettei minussa ole paljoa kateltavaa.
Paha hengitykseni tulee vatsahaavastani, johtuen, tiedät sen.
Ei se haitannut sinua ennen.
Minulla oli se kun vaimosi oli yhä elossa.
Säästä minut likaisilta yksityiskohdilta.
Vakuutan sinulle, se iljetti minua aina.
Julien kuoleman jälkeen, halusin helpottaa kipuani
kenen tahansa kanssa. Olisin voinut naida lehmää!
Huorat ovat liian kaukana täältä,
ja kerran kahdessa kuussa ei ole tarpeeksi minulle,
vaikka minulla riittää saantia.
Joten älä näyttele, martyyria ja häivy.
Miksi huomaat tämän vasta nyt?
Milloin minun olisi pitänyt huomata se?
Sairaalassa, unohdin kuinka väsynyt olit.
Kivuliaana kasvaa tunteelliseksi.
Ulos! Eikö sinulla ole ylpeyttä?
Sille ei ole tilaa sinun kanssasi.
Se on totta.
Mitä jos teen jotain tyhmää?
Siitä vain.
Se yllättäisi minut. Mutta ole varovainen
se voi olla tuskallista.
Tiedän, olen naurettava.
Et välittäisi muutenkaan.
No...
Miksi halveksit minua?
Koska autoin kasvattamaan poikaa?
Koska katsoin kun koskettelit tytärtäsi
ja et sanonut mitään?
Koska autoin sinua pettämään itseäsi?
Koska kuuntelin sinua todeten kuinka rakastit Julieta,
kun kaikki tiesivät sinun kohtelevan häntä yhtä kaltoin kuin minua?
Koska rakastin sinua, vaikka tiedän ettet kestä
olla rakastettu?
Siinäpä se.
Nouse ylös. Minulla on töitä tehtävänä.
Sinulla ei ole varaa päästä minusta eroon.
Kuka tekee likaiset työt sinulle,
kuka auttaa lasten ja harjoitustesi kanssa?
Et tarkoita mitä sanot.
Haluan tietää kuinka pitkälle olet valmis menemään
"Kestääkö hän sen? Voinko saada hänet yhä alhaisemmaksi?"
Olen väsynyt myös.
Minulla on kaksi vammaista lasta Karli ja sinä.
Sinä olet ongelmallisempi.
Voi luoja, mikset voisi vain kuolla?
Vuosi päättyi hyvässä säässä.
Luminen maisema hohti niin kirkkaasti
että se satutti silmiä.
Kukaan meistä ei epäillyt
että se olisi viimeinen uusi vuosi rauhan aikana,
ja että tämä vuosi toisi radikaalin muutoksen,
sellaisessa kaavassa jota ei voisi ennalta nähdä.
Oudoista tapahtumista huolimatta jotka olivat horjuttaneet kylää,
ajattelimme että olimme yhdistyneet uskossa
että elämä yhteisössämme oli Jumalan tahto, ja elämisen arvoinen.
... Kristuksen keho leipänä ja viininä.
Olkoon valmistumisen aika rippiänne varten
onnen
ja rikkauden aikaa.
Sinä, Martin,
olet nyt vapaa et ainoastaan siitä nauhasta,
mutta niistä öisistä sidoksista
jotka estivät sinua murtumasta nuoren ruumiin houkutuksiin.
Luotan teihin, rakkaat lapseni,
ja toivon teille tuottoisaa ja onnellista uutta vuotta.
Pian pääsiäisen jälkeen, huhtikuun viimeisellä viikolla,
paronitar tuli takaisin lastensa kanssa.
Hänen mukanaan tuli uusi lastenhoitaja.
Salainen toiveeni oli että Eva voisi tulla takaisin tänne,
oli nopeasti kumottu.
Uusi hoitaja oli italialainen nainen
joka tuli välimeren rannikon alueelta
jossa paronitar oli viettänyt talven.
Sigi!
Hei, Ferdinand!
Odota!
Tulen alas!
Pysy täällä, Sigi! Voit nähdä pojat myöhemmin.
Anna hänen mennä, rouva.
Hän on niin onnellinen palatessaan kotiin!
Selvä, mene. Mutta älä viivy liian pitkään.
Marie-Luise?
Missä olet?
Sigi!
Etkö aio tervehtiä isääsi?
Varokaa, hän tulee!
Olkaa hiljaa!
Jumalan tähden! Olkaa hiljaa!
Hiljaa!
Mitä täällä on meneillään?
Miksi olette yhä täällä?
Uskonnon oppitunti on menossa nyt!
Menkää!
Entä hyvästelyt?
Nähdään, herra!
Nähdään, pastori!
Pahoittelen, pastori. Tuota ei tapahdu toiste.
Nähdään, pastori.
Nähdään.
Rukoilkaamme.
Isä, joka olet taivaissa
pyhitetty olkoon sinun nimesi,
tulkoon sinun valtakuntasi, tahtosi
niin maan päällä kuin myös taivaissa.
Anna meille tänä päivänä meidän joka päiväinen leipämme
ja anna meille anteeksi
niin kuin mekin anteeksi annamme niille, jotka ovat meitä vastaan rikkoneet.
Äläkä saata meitä kiusaukseen
vaan päästä meidät pahasta
sillä sinun on valtakunta, voima
ja kunnia
iänkaikkisesti.
Aamen.
Istukaa.
Tämä on hyvin surullinen päivä minulle.
Muutamassa viikossa, haluamme kaikkien juhlivan teidän rippiytymistänne.
Kuukausia olen yrittänyt tuoda Jumalan sanaa teille,
ja tehdä teistä tunnollisia ihmisiä.
Ketä minä näen tänään?
Kiljuvia apinoita,
kurittomia, yhtä lapsellisia kuin 7-vuotiaat luokkatoverinne!
Mutta minulle,
on vieläkin surullisempaa se
että oma tyttäreni
esittää pääroolta tässä säälittävässä esityksessä.
Viime vuonna
sidoin valkoisen nauhan hänen hiuksiinsa.
Valkoinen, kuten tiedätte
on viattomuuden väri.
Sen nauhan piti auttaa Klaraa välttämään kiusausta,
itsekkyyttä,
kateutta,
säädyttömyyttä, valheita ja laiskuutta.
Vuoden alussa,
uskoin naiivisti
että hän oli nyt tarpeeksi kypsä
ettei tarvitsisi enää sitoa nauhaa.
Että hänestä olisi tullut tarpeeksi vastuullinen,
henkisen johtajan tyttärenä...
Anni?
Anni? Missä olet?
Anni?
Rudi? Mitä oikein teet täällä?
Miksi et ole sängyssä?
En voi mennä nukkumaan.
Siksikö vaeltelet ympäriinsä?
Herätin sinut ja et ollut siellä
Isä puhkaisi minun korvanlehteni.
Sattuuko se?
Kyllä hieman.
Siksikö itket?
En itke enää.
Kauneuden on kärsittävä.
Niin sanotaan.
Mene takaisin sänkyyn.
Anni tulee.
En ole pitänyt korvakoruja vuosiin, joten kolot ovat umpeutuneet.
Helluntaita varten,
Haen äidin omat.
Ne kauniit,
tiedäthän?
Muutama päivä Klaran heiveröisen kunnon jälkeen,
joka pelästytti meidät kaikki,
ja jätti hänet kuumeiseksi ja väsyneeksi,
menin tapaamaan tilanhoitajaa Helluntain aattona
lainatakseni rattaita jälleen.
Kosintani jälkeen, Eva kirjoitti minulle kerran viikossa.
Tunsin hänen olevan yksin ja eksyksissä kaupungissa,
ja vihjaili minulle tapaamaan häntä niin pian kuin mahdollista.
Halusin viettää lauantain hänen kanssaan
ja palata takaisin sunnuntaiksi
valmistautuakseni rippijuhlaa varten pastorin kanssa.
Tilanomistaja oli mennyt sahalaitokselle,
mutta palaisi hetkenä minä hyvänsä.
Huomenta, herra.
Terve, Erna.
Hän on söpö.
Pidätkö hänestä?
Kyllä. Hyvin paljon.
Hän oli melko sairas viime talvena, minulle kerrottiin.
Kyllä. Hyvin sairas.
Mutta tohtori paransi hänet, luojan kiitos.
Ehkä palaan takaisin illalla.
Olen varma että isä tulee kahville
neljän aikaan.
Sitten istun jälleen.
Voinko hakea sinulle jotain? Kahvin?
Sen täytyy olla valmis.
Ei kiitos. Istun vain ja odotan.
Herra!
Voivatko unet käydä toteen?
Se riippuu.
Mistä?
Mistä se riippuu?
Jos uneksit olevasi paras luokassasi, ja ahkeroivan paljon,
sinun unesi voi käydä toteen.
- En tarkoittanut sitä. - Mitä sitten?
Tarkoitan, jos uneksit jostain,
tosissaan näet unta jostain,
voiko se käydä toteen?
Miksi, mistä uneksit oikein?
Kerro minulle.
Sinulla on jotain mielessäsi.
Joten kerro minulle.
Uneksin että Karli...
- Se outo pieni poika... - Tiedän.
Jotain kauheaa tapahtuu hänelle.
Jotain kauheaa?
Kuten mitä?
En tiedä.
Kuten mitä tapahtui Sigille.
Mutta vielä pahempaa.
Mutta hän on niin mukava. Hän ei kiusaa ketään.
Anna olla...
Se oli vain unta. Älä ota sitä niin vakavasti.
Unet eivät käy toteen. Eivät varsinkaan tuommoiset.
Mutta joskus uneni käyvät toteen.
Mitä tarkoitat?
Viime talvena,
ennen kuin Gustl sairastui,
uneksin veljeni avaavan ikkunan,
jolloin hän kuolisi.
Kun hänen ikkunansa avautui, hän vilustui ja melkein kuoli.
Mitä oikein sanot?
Se on hölynpölyä!
Sovimme tapaavamme rautatieasemalla,
sillä Eva halusi välttää muiden näkemistä.
Hän eli kaukaisten serkkujensa kanssa,
jotka antoivat hänen vanhemmilleen
säännöllisiä raportteja hänen käyttäytymisestään.
Hänestä oli tullut laihempi, mikä teki hänestä vieläkin kauniimman.
olin kummissani jälleen hänen ujon
ja lapsenomaisen olemuksen vuoksi.
Se ei olekaan niin kauheaa?
Ei. Mutta hiusten kampaaminen päivät pitkät...
Kaksoset olivat mukavampaa ajanvietettä.
Mutta ei se mitään. En voi oikein valittaa.
Etkö?
En.
Oikeasti.
Kaksosten lisäksi, et kaipaa mitään?
Älä nyt, sinua!
Minkälainen lastenhoitaja on? Puhuuko hän vain italiaa?
Niin tilanhoitaja sanoo.
Vai niin.
Mihin olet menossa?
Tuolla on mukavan pieni lampi metsikössä.
Voimme tehdä eväsretken sinne. Toin vähän ruokaa.
- En mielelläni. - Mikset?
Mikä on?
Ei mikään.
Pyydän.
Minulla ei ollut sopimattomia ajatuksia.
Halusin vain sinun nauttivan eväsretkestä.
Pyydän.
Kuinka voisin häpäissä tulevan vaimoni?
Selvä sitten.
Käännyn ympäri.
Kiitos.
Hyväksy ja juo!
Tämä on Uuden testamentin verta,
vuodatettu teille
antaakseen anteeksi synneillenne.
Täällä! Hän on täällä!
Pois tieltä!
"Koska minä, Herra, Jumalanne
"olen kateellinen Jumala"
"tuoden isien vääryydet lasten taakaksi"
kolmanteen ja neljänteen sukupolveen."
Sen jälkeen kun julmuudet oltiin toteutettu vammaiselle pojalle,
the Baron was finally convinced että oli viisaampaa
pyytää apua kaupungin poliiseilta.
Joten muutamaa päivää myöhemmin
kaksi normaaliin vaatteisiin pukeutunutta poliisia saapui,
jotka, sen jälkeen kun olivat käyneet useilla rikospaikoilla,
tiedustelivat josko kukaan oli huomannut mitään epäilyttävää.
Mitä opin Karlin kidutuksesta,
en usko Ernan kertoneen minulle.
Kun muistin, epäröin kertomasta auktoriteeteille.
Niin järjetön yhteensattuma saattaisi vaarantaa
tilanomistajan perheen maineen ja sisäisen rauhan.
Mutta kun kuulin että Karli saattaisi menettää näkönsä,
Pyysin Ernaa tulemaan koululle
ja kertovan poliiseille hänen unestaan.
... emme ole niin tyhmiä kuin luulet.
Mutta uneksin oikeasti sen!
Varoitan!
Annan sinulle viimeisen mahdollisuuden
kerro kuka sanoi sinulle suunnitelmasta kiduttaa poikaa,
ja emme toista tätä enää kenellekään.
Sopiiko?
Hän on nähnyt jo unia jotka kävivät toteen.
Onko näin?
Minkälaisia, voinko kysyä?
Se oli perheasia.
Vai niin! Perheasia.
Selvititkö jos se oli totta?
En.
No,
se voi olla totta.
Ehkä hän on todellinen selvännäkijä,
ja me olemme onnekkaampia kuin luulemmekaan.
Lopeta itkeminen!
Sinun petollinen itku ei tehoa minuun.
Minulla on muita tapoja saada sinut puhumaan.
En usko noitiin ja velhoihin,
vielä vähemmän sinun kaltaisen kakaran hallusinaatioihin.
Joten päätä nyt josko haluat kertoa totuuden.
En lopeta ennen kuin tunnustat. Ymmärrätkö?
Katsotaan nyt mitä vanhempasi ajattelevat
sinun versiostasi.
Voitko tulla mukaamme?
Toki.
Hei, siellä!
Mitä meillä on täällä?
Hyvää päivää.
Hyvää päivää, herra.
Miksi salakuuntelet?
Näimme että opettajalla oli vieraita. Emme halunneet häiritä.
Odotimme että pääsemme puhumaan hänen kanssaan.
Mitä haluatte?
Kysyäksemme Karlista.
Kuten mitä?
Kuulimme että hän ei voi hyvin.
Mietimme josko voisimme auttaa.
Tulet kuntoon...
Tiedän, se sattuu.
Ole kärsivällinen...
Kaikki tulee kuntoon taas.
Kaikki tulee kuntoon.
Minun täytyy mennä nyt, Karli.
Älä huolehdi.
Tulen takaisin huomenna.
Tulet kuntoon. Älä pelkää.
Tohtori tulee takaisin.
Tule sisään!
Niin?
Mikä on?
Korvataksesi Piepsin.
koska olet niin surullinen.
Kiitos.
Eipä kestä, isä.
- Anna minulle pilli! - Anteeksi?
Pilli!
Mikä pilli?
Anna se minulle!
Mikä pilli?
Anna se tai tapan sinut.
Minulla ei ole pilliä.
Paskiainen!
Ressukka!
Luojan tähden,
mikä sinua vaivaa?
Mitä hän on tehnyt?
Viimeisen kerran, anna se minulle!
Anna sinulle mikä, isä?
Mitä nyt?
Mistä oikein puhut?
Tiedät mitä tarkoitan!
Mutta jos hän sanoo niin! Mitä oikein on meneillään?
Pyydän odota!
Mitä poika teki?
Rauhoitu.
Pysy poissa siitä! Minun pitää palata paronin luokse.
Georg! Pyydän, älä!
Tapat hänet!
... Retenowin koivupuut laskettuna, se tulee olemaan 6000 kuutiometriä.
Heillä tulee kestämään noin kolme viikkoa.
Ja nyt meillä on 80 ylimääräistä puolalaista.
Heidät on laitettu sivurakennukseen.
Meiltä on loppunut kaikki nukkumapaikat.
Se vaatii aikaa.
On paljon lapsia heidän kanssaan.
Siitä huolimatta...
En jää tänne.
Mitä?
En aio jäädä tänne.
Mitä se tarkoittaa?
Että lähden lasten kanssa.
Mitä meinaat?
Armin! Ei sitä ole niin vaikeaa ymmärtää.
Miten suunnittelet tekeväsi tämän kaiken?
En tiedä vielä.
Mutta joka tapauksessa, lähdemme tästä paikasta.
"Me"?
Kyllä.
Siinä kaikki, kiitos.
Hyvää yötä, paroni ja paronitar.
Tulin vain takaisin kohtuudesta sinua kohtaan.
Antaaksesi meille mahdollisuuden.
Annoitte minulle mahdollisuuden?
Hienoa! Ja menetin mahdollisuuteni?
Auttaako se meitä ratkaisemaan ongelmamme?
Mikä?
Sinun sarkasmisi.
Mikä ongelma meidän täytyy ratkaista?
Pysy täällä!
Lähdet vain kun sanon niin.
Selvä.
Toivoin säästäväni sinut tältä.
Edoardo-sedän luona rakastuin mieheen.
Hän on Lombardysta
ja on pankkiiri joka neuvoi Edoardoa rahallisesti.
Hän neuvoi minua ahkerasti
ja oli hyvin rakastava lapsia kohtaan.
kiitos hänelle että Sigi kukostui.
Tästä huolimatta, palasimme takaisin.
Koska tunsin olevani sitoutunut sinuun.
Mutta en kestä tätä paikkaa enää.
En niinkään persoonallisesti,
vaikka elämä kanssasi
ei ole jännittävää minun ikäiselle naiselle.
Lähden jotta lapset eivät kasva ympäristössä
jota hallinnoi pahantahtoisuus,
kateus,
välinpitämättömyys ja raakuus.
Sigin pilli oli viimeinen pisara.
Olen väsynyt vainoamisiin,
uhkiinja perversseihin väkivalta uhkailuihin.
Makasitko hänen kanssaan?
Et ymmärrä mitään.
Makasitko hänen kanssaan?
Ei, en maannut hänen kanssaan.
Valehtelet, etkö vain?
Tule sisään!
Hyvää iltaa.
Hyvää iltaa, paronitar.
- Voinko puhua sinulle? - Eikö se voi odottaa?
Ei, en muuten olisi häirinnyt sinua niin myöhään.
Mistä on kyse?
arkkipiispa Ferdinand on murhattu Sarajevossa.
Uutiset levisivät koko kylään kuin maastopalo.
Mitkä olisivat seuraukset?
Ensimmäinen joka sanoi "sota", väitettiin vastaan hanakasti.
Mutta kun sana oli tuotu julki,
se jäi jääräpäisesti kaikkien ajatustemme keskelle.
Halusin palata kaupunkiin piakkoin keskutellakseni Evan kanssa
mitä hän tekisi jos sota syttyisi.
Jos hänen isänsä hyväksyisi nyt aikaisempaan naimisiinmenoon.
Pyysin paronittarelta polkupyörää
jota Eva oli lainannut viimeksi.
Suunnittelin käyttäväni sitä tavatakseni hänet sunnuntaina.
Perjantaina, kun menin hakemaan polkupyörää,
Todistin oudon tapauksen.
Mikä on, rouva Wagner?
Voinko lainata polkupyörääsi?
- Se ei ole minun. - Voinko lainata sitä kuitenkin?
Lainasin sen juuri itselleni. Tavatakseni morsiameni.
Pyydän!
Mihin haluat mennä?
- Kaupunkiin. - Mitä varten?
Se jääräpäinen tilanomistaja ei anna minulle rattaita lainaan.
Pyydän, lainaa pyörääsi minulle.
Miksi? Mitä varten?
Mennäkseni poliisille. Tiedän kuka teki ne rikokset.
Kuka?
Voinko saada pyörän?
Mikset kerro minulle?
Kerron vain poliisille. Olen väsynyt loukkauksiin.
Entä tohtorin hevonen?
En osaa ratsastaa.
Pyydän! Usko minua!
Poikani kertoi kuka teki sen hänelle.
Hän voi menettää näkönsä.
Lainaa sitä minulle!
Kiitos!
Olin hyvin pahoillani että taivuin.
Mutta sen naisen tila,
usein niin rauhallinen, huolestutti minua.
Mitä hän oli löytänyt jota ei uskaltaisi kertoa?
Takaisin kylässä, päätin tutkia.
Terve, herra.
Hei, Klara.
Mitä teet täällä?
Halusimme nähdä kuinka Karli voi.
Etkö näe että se on suljettu?
Kyllä. Olimme huolissamme.
Näimme rouva Wagnerin pyöräilevän ohi.
Pohdimme mitä oli tapahtunut Karlille.
Palatkaa kotiin. Ette kuulu tänne.
Palatkaa kotiinne.
Nähdään, opettaja.
Pohdin miksi kätilö oli sulkenut ikkunaluukut.
Kukaan kylässä ei lukinnut kotejaan.
Miksi kätilö oli lukinnut hänen poikansa?
Karli, kuuletko minua?
Ajattelin Ernan unta jälleen.
Mitä jos Erna ei olisi uneksinut sit,
mutta tiesi että Karlia tultaisiin kiduttamaan,
kuka oli kertonut hänelle?
Ketä hän ei ilmiantaisi?
Lasten kiinnostus Karlia kohtaan vaikutti oudolta minusta.
Usein, hänen vammasta johtuen,
heillä ei ollut yhteyttä hänen kanssaan eivätkä kohdelleet häntä halveksuvasti.
Kun kätilö ei voinut huolehtia hänestä,
hän luovutti hänet joko minulle tai lääkärille.
Mutta hänen onnettomuuden jälkeen, en ollut nähnyt häntä uudelleen.
Huolissani, Päätin kysyä tohtorilta.
TOIMISTO SULJETTU KUNNES TOISIN ILMOITETAAN
- Eikö hänen tyttärensä ollut koulussa? - Kyllä hän oli.
Ja hän ei sanonut mitään?
Minulla on pyyntö...
Voisinko puhua Klaralle ja Martinille?
Etkö odota miestäni?
Hän on kirkossa. Jumalanpalvelus on melkein ohi.
Mutta jos vaadit, niin tule sisään.
Istuudu.
Noudan ne sinulle.
Hyvää iltaa, herra.
Etkö istu alas?
Kyllä. Ehkä. Mielihyvin.
Voinko tarjota jotain?
Kahvin, kuten pianoharjoitusten aikana?
Kyllä, mielelläni. Hyvin ystävällistä.
Tulen kohta takaisin.
Tiesittekö että tohtori oli lähdössä Eichwaldiin?
Ette ole yllättynyt kysymyksestäni?
Äitimme kertoi meille juuri.
Anna ei kertonut teille?
Ei sanaakaan?
On outoa olla sanomatta lähtevänsä matkalle.
Anna ei sano paljoa.
Mutta tämä oli täysin poikkeavaa.
Piilottelette jotain minulta.
Mitä?
Odotan että kerrotte minulle.
Kun etsitte Karlia,
mitä halusitte häneltä?
Olimme huolissamme. Hän on sairas.
Kysyn Martinilta.
Niin. Hän ei voinut hyvin
Ja koska hänen äitinsä oli lähdössä
ajattelimme vierailla hänen luonaan.
Pohditteko koskaan kuka kohteli Karlia kaltoin?
Ja Sigiä?
Kuka sitoi narun joka kaatoi tohtorin?
Kuka sytytti ladon tuleen?
Pohditteko?
Tietenkin pohdimme.
No?
Isä sanoi että sen täytyy olla sairas henkilö.
Sigi oli teillä kiitospäivänä. Ja Karli oli aina mukana.
En ymmärrä.
Etkö?
Mitä he tekivät väärin?
- Ketkä? - Sigi ja Karli.
Miksi?
Heitä selvästikin rangaistiin. Mistä?
En tiedä.
Erna näki ennalta että Karlia tultaisiin rankaisemaan. Mistä hyvästä?
En tiedä!
Miksi kysyt meiltä?
Olet viisas tyttö, Klara. Älä näyttele tyhmää.
En ymmärrä.
Puhu tästä isän tai äidin kanssa.
Haenko heidät?
Martin, haetko?
Pysy täällä, Martin.
Haen heidät myöhemmin. Nyt puhun teille.
Kerro minulle totuus.
- Missä olitte kun Karli oli... - Täällä.
Tarkoitan, rippijuhlan jälkeen?
Kahvi on tuloillaan.
Voisivatko lapset auttaa sinua?
En usko. He eivät tiedä mitään.
Hänen tyttärensä ei sanonut mitään koulussa?
Ei.
Pahoittelen että häiritsin teitä.
Jää! Mieheni on tulossa, ja kahvi on melkein valmis.
Kiitos, mutta olen huolissani kätilön pojasta.
- Hän ei sanonut milloin palaisi? - En kysynyt häneltä.
Kätilö yllätti minut. Hän oli paniikissa.
Odota, kuulen mieheni.
Hyvää iltaa.
Opettaja odotti sinua.
Kyllä. Haluan vaihtaa muutaman sanan kanssasi.
Pyydän. Mennään työhuoneeseeni. Siellä on hiljaisempaa.
Mitä tämä koskee?
Puhuin kätilölle,
hän sanoi tietävänsä kuka kidutti poikaansa.
hän aikoo kertoa vain poliisille, ja meni kaupunkiin.
Niin?
Hän jätti pojan yksin ja lukitsi talon.
Lukitsi sen?
Menin kysymään lääkäriltä
jos hän oli hoitamassa lasta, mutta...
siellä on paperi jossa sanotaan että toimisto on kiinni.
Hän ja lapset ovat kadonneet.
Mitä se tarkoittaa?
En tiedä.
Ajattelin että sinä tietäisit. Siksi olen täällä.
Minulla ei ole hajua.
Istuudu.
Eikö hänen tyttärensä ollut koululla?
Kyllä. Hän ei maininnut mitään.
Kysyin Klaralta ja Martinilta. He eivät myöskään tiedä mitään.
Miksi he tietäisivät?
En tiedä...
Menin rouva Wagnerin luo, he ja joitain muita oli siellä.
Tehdäkseen mitä?
He etsivät poikaa.
Miksi?
He halusivat auttaa häntä.
Entä sitten?
En tiedä miten sanoisin...
Uskon heidän piilottavan jotain.
Mitä?
En tiedä.
Kun tohtorille sattui onnettomuus,
viime vuonna,
he ilmestyivät hänen puutarhaansa. Ilmeisesti auttaakseen Annaa.
Niin... ja?
Ei mitään. Olin unohtanut sen.
Muistin vasta tänään.
En ymmärrä.
Kun paronin poika löydettiin...
Hän oli ollut lasten kanssa juuri ennen.
Mihin oikein pyrit?
Tilanpitäjän tytär
ennusti että Karli pieksettäisiin.
Hän sanoo uneksineen sen.
Poliisi uskoo hänen valehtelevan.
Keneltä hän sen kuuli? Kuka kertoi hänelle?
Väität että oppilaasi, minun lapseni mukaanluettuna,
tekivät nämä rikokset. Etkö vain?
Ymmärrätkö mitä oikein sanot?
Tiedätkö tosiaan...
Oletan olevani ensimmäinen henkilö
joka kuulee näistä kauheuksista.
jos koskaan uskallat
häiritä muita tällä,
jos koskaan syytät
mainekkaita perheitä ja heidän lapsiaan
ja tuomitset heidät julkisesti,
varmistan sen, usko minua,
että menet vankilaan.
Olen nähnyt paljon työssäni pastorina,
mutta en koskaan mitään näin vastenmielistä!
Selvästikään sinulla ei ole lapsia.
Tai et muuten alentuisi moisiin hairahduksiin.
Sinulla on sairas mieli.
Kuinka he päästivät sinut noiden raukkojen seuraan!
Puhun auktoriteeteille tästä.
Nyt poistu talostani!
En halua nähdä sinua täällä uudelleen.
Kätilö ei palannut.
Odotin aamuun asti, kaksi päivää myöhemmin.
Sitten menin kartanoon
ilmoittaakseni paronille.
Hän kertoi tilanhoitajalle ja käski tämän avata talon
ja hoitaa vammaista poikaa.
Katson ylhäältä.
En ollut aiemmin ollut kätilön kotona
ja tunsin oloni epämukavaksi
murtautua toisen paikkaan kysymättä.
Se oli outoa,
mutta sillä välin kun etsimme ja huusimme Karlin nimeä,
Tiesin jo etsintämme olevan turhaa.
Kaikki jotka tiesivät kuinka omistautunut kätilö oli pojalleen,
tiesivät ettei hän olis hylännyt hänen loukkaantunutta Karliaan.
Seuraavina viikkoina,
huhut kiersivät kylässä.
Jotkut väittivät tohtorin olleen Karlin isä.
Hän ja kätilö olivat yrittäneet aboroida pojan
jotta heidän suhdettaan ei olisi saatu selville,
ja siten poika vammautui.
Jotkut väittivät jopa
että tohtorin vaimon kuolemaa epäiltiin,
ja kaksikko voisi olla vastuussa siitä.
Sitäkin enemmän, tohtori ja kätilö,
potentiaalisina murhaajina
olivat myös suorittaneet kaikki muut rikokset.
Halutakseen säästää lailliset lapsensa ja itsensä
julkiselta syyllisyyden loppumiselta,
tohtori oli paennut heidän kanssaan.
Heinäkuun 28. päivänä, Itävalta julisti sodan Serbiaa vastaan.
Lauantaina, elokuun ensimmäisenä päivänä Saksa julisti sodan Venäjää vastaan,
ja Ranska seuraavana maanantaina.
Juhlallinen palvelus seuraavana sunnuntaina pidettiin koko kyllälle.
Odottava lähdön tunne leijui ilmassa.
Nyt kaikki tulisi muuttumaan.
Evan isä, tulevan sodan edessä,
oli ottanut tyttärensä takaisin kotiin,
ja Evan pyynnöstä, hän oli mennyt Eichwaldiin
missä hänen tuleva vävypoika asui ja työskenteli, vahtiakseen tätä.
Mahdollisuus päästä yhteen rakkaan vaimoni kanssa
teki tästä myös juhlallisen päivän minulle.
Pastori ei maininnut keskusteluamme enää koskaan.
Ja ilmeisesti ei koskaan tuonut uhkaansa toteen, tuomiten minua.
Minut värvättiin vuoden 1917 alussa.
Sodan jälkeen, kun isäni oli kuollut muualla,
Myin hänen kotinsa Vasendorfissa,
ja rahoilla avasin räätälin kaupan kaupungissa.
En nähnyt kyläläisiä enää koskaan.