B E L A T R A K A Nemačka dečja priča
Nisam siguran da je priča koju želim da vam ispričam
u potpunosti tačna.
Nešto o njoj sam saznao iz glasina.
Posle toliko godina, mnogo toga u vezi nje je i dalje nejasno,
i na mnoga pitanja nije odgovoreno.
Ali mislim da moram da pričam o neobičnim dogadjajima
koja su se dogodila u našem selu.
Oni možda mogu
da razjasne neke stvari koje su se dogodile u ovoj državi.
Mislim da je sve počelo sa doktorovom nesrećom na jahanju.
Posle dresure konja na Baronovom imanju,
on se uputio kući,
da proveri ima li pacijenata.
Na ulasku u dvorište,
njegov konj se sapleo na žicu
razvučenu izmedu dva drveta.
Njegova ćerka je videla nesreću kroz prozor,
obavestila komšije,
koje su obavestile upravnika imanja,
i tako je očajni doktor
morao biti prevezen u okružnu bolnicu
udaljenu preko 30km.
Komšinica, samica od oko 40 godina,
bila je seoska babica.
Od smrti doktorove žene na porodjaju,
ona je bila doktoru nezamenljiva kao domaćica i recepcionar.
Posle negovanja doktorove dvoje dece,
otišla je u školu po svog sina, Karlija.
- Jeste li videli Anu? - Ne pozdravljate me?
DObar dan G-do Vagner. Oprostite mu.
Zdravo Klara.
Mnogo smo zabrinuti zato je Martin zaboravio na manire.
U redu je.
Kako je doktor?
Ne baš dobro.
- Mora li da ostane u bolnici? - Ne znam.
Posetićemo Anu, da joj pomognemo.
U redu!
- Jesi li uživao na horu? - Da.
POkaži kako lepo pevaš.
Dovidenja učitelju.
Ko stigne poslednji, mućak!
Ako se dobro sećam,
delovalo mi je čudno to što deca oko Klare,
umesto da trčkaraju posle škole ka svojim kućama,
upustila su se zajedno ka izlasku iz sela.
Mogu da izrežem životinje od papira za tebe,
kao što smo radili prošle nedelje.
Voleo bi to?
Možemo zajedno da ih obojimo.
Ili da ih izrežemo od našeg omiljenog papira u boji?
Zlatnog što si dobio za Uskrs?
Hajde...
Napraviću nam nešto da jedemo.
Šta ako se nikada ne vrati?
Molim?
Ma daj!
Ne budi smešan!
Izlečiće se, kao od gripa.
Sećaš se prošle zime?
Bio si mnogo bolestan, zar ne?
I onda...
Zdravo, Ana!
Kako si?
Je I' možemo da ti pomognemo?
Kako se žica zatekla tamo? Je li doktor rekao?
Nije bio u stanju da priča:
ključna kost mu se zaglavila u grlu.
Pitao sam njegovu ćerku. Nije imala predstavu o tome.
Danima je prolazio tuda.
- Jesi li pogledao žicu? - Naravno.
Tanka je, ali jaka.
Skoro da je nevidljiva.
Izvinite Gospodjo. Svirate predobro u odnosu mene.
Ne izvinjavajte se, koncentrišite se. Značiće nam oboma.
Svirate prebrzo za mene G-djo. Nisam Fridrih Veliki.
Kako je on mogao da svira Šuberta?
Pređimo varijaciju ponovo.
Dragi, ako voliš muziku, sedi pored mene i okreći mi stranice.
Ako ti je dosadno, idi u svoju sobu.
Ili idi iz mog vidokruga.
Postajem nervozna kada se motaš oko mene.
Koliko je sati? Gde je dadilja?
Sa blizancima, pretpostavljam.
- 20 do 9 je. - 20 do 9?
Odavno je prošlo tvoje vreme za spavanje!
Je li uradio svoj domaći?
Naravno, Gospodjo.
Želiš da mi okrećeš stranice ili ne?
Da.
Onda dodji ovde!
Vratimo se ponovo na temu.
Vežbaj varijacije. Ili nije zabavno uopšte.
Daću sve od sebe, Baronesa.
Kreni od takta broj 9.
Molim te oprosti nam, Oče.
Oprosti nam.
Večeras, ovde niko nije večerao.
Kada je pao mrak, a vi se niste vratili,
Vaša majka je u suzama pretraživala selo.
Da li smo mogli da uživamo u obroku, strahujući zbog vas?
Da li možemo sada da uživamo u obroku,
pošto smo čuli vaše glupe izgovore?
Ne znam šta je gore:
vaše odsustvo ili vaš povratak kući.
Večeras ćemo svi u krevet gladni.
Sigurno ćete se složiti sa mnom
da ne mogu da ostavim nekažnjene vaše prekršaje
ako želimo da nastavimo da živimo dalje u medusobnom poštovanju.
Sutra uveče u ovo vreme,
Daću svakome od vas, pred vašom braćom i sestrama,
deset udaraca štapom.
Do tada, možete razmisliti o svom prekršaju.
Da li se slažete sa mnom?
Da Oče.
U redu onda. Svi u krevet, smesta.
Ne prilazite!
Vaša majka i ja ćemo loše spavati:
Moraću da vas tučem a udarci će nama izazvati više bola nego vama.
Ostavite nas same i idite u krevet!
Kada ste bili mali,
Vaša majka vam je ponekad vezivala belu traku
oko glave ili ruke.
Ta bela boja je trebalo da vas podseća na vašu nevinost i čistotu.
Mislio sam da ste sada dovoljno dobro vaspitani
da se snalazite bez podsetnika.
Nisam bio u pravu.
Sutra, pošto vas kazna prosvetli,
Vaša majka će vam ponovo vezati traku,
i nosićete je
dokle god vam ne budemo verovali ponovo.
Gde je žica sada?
Ko ju je pomerio?
Ne znam.
Niste bili ovde?
Niste bili u gradu sa vašim ocem?
Ne.
- Znači bili ste ovde. - Bila sam u školi.
Kada ste otišli, da li je žica i dalje bila ovde?
Nisam proveravala.
- Kada ste se vratili? - U podne.
Spremala sam ručak za doktora i decu.
Pomažem mu otkad mu je žena umrla.
Od kada?
Od Rudolfovog rodenja, pre 5 godina.
Ja sam domaćica ovde. Radimo zajedno.
- Ali ništa niste videli? - Ne.
Koliko je dugo žica bila tamo?
Nikada je nisam videla.
Niko je nije video ni pre ni posle!
Sama se vezala oko drveća, i sama se odvezala!
Zar ne?
Mama!
Šta je bilo?
Izvinite me.
Dan posle dokotorove nesreće
nije doneo rešenje misterije.
Zatim drugi, daleko tragičniji incident,
skoro da je učinio da Ijudi zaborave prethodni.
Žena zakupca na farmi umrla je u nesreći radeći.
Ženu, koja je imala povredenu ruku,
Upravnik je poštedeo žetvenih poslova,
i dodelio joj lakše poslove u strugari.
Sačekaj van! Nisam gotova.
Izadji!
Istoga dana, imao sam čudan susret.
Vreme je bilo divno i toplo,
pa sam odlučio da poboljšam svoj oskudan obrok ponekom braon pastrmkom,
kojih ima mnogo u reci.
Baron mi je dozvolio da pecam tamo.
Martine!
Martine, budi pažIjiv!
Jesi li lud?
Hoćeš da slomiš vrat?
Dobar dan G-dine.
Šta je ovo? Jesi li poludeo?
Znate li koliko je to visoko?
Jesi li čuo kako vicem na tebe?
Da, jesam.
I?
Video si me i želeo si da me impresioniraš?
Zašto...
Dao sam Bogu šansu da me uzme ka sebi.
Nije uradio to. Znači da mu se dopadam.
Šta pričaš?
On ne želi da ja umrem.
Ko ne želi da umreš?
Bog.
Zašto bi Bog želeo da ti umreš?
Obećaj mi da to više nikada nećeš uraditi!
Pogledaj me!
Obećaj mi!
Ne veruješ mi, ha?
Da, verujem G-dine.
U redu.
Idi kući. Sutra posle tvojih lekcija klavira pričaću sa tvojim ocem.
Ne, molim vas, nemojte mu reći!
Tamo je.
PažIjivo, celo je razbijeno.
Ko ju je poslao ovde?
Nemam pojma.
Trebalo je da pakujemo otpale krajeve. Ona je propala.
Video si to?
Ne baš.
Znate kako to funkcioniše.
Upravnik postavi slabije žeteoce ovde.
Ko je postavio nju?
Na putu ka kući, posle tog čudnog susreta sa Martinom,
bio je prvi put sa sam sreo Evu...
Zdravo!
Izvinite me!
Izvinite što vas ometam.
Zar vi niste nova dadilja na imanju?
Zašto?
Pričaju da ste iz Treglica.
Ko priča?
Meštani.
Pa?
Ništa...
ne znam...
Ja sam učitelj ovde.
Samo sam pomislio...
Kada sam vas video, pomislio sam...
Ja sam sin krojača iz Vazendorfa.
- Znam. - Molim?
Baronesa mi je rekla.
Molim?
Da je učitelj iz sela pored mog.
Shvatam, da...
Pa... Mislio sam...
Daluje mi da ideš tamo...
Gde?
Kući. U Treglic.
Da?
- Ideš li tamo? - Da, idem.
Mislio sam...
Pošto ćeš proći kroz naše selo, mogla bi...
da pozdraviš mogao oca, i da mu daš ribu?
Molim?
On bi voleo to.
Naročito preko vikenda.
Kako...?
ne znam.
Nažalost, Nemam ništa da je upakujem...
Ni ja.
Nažalost...
Mogli bismo da ih vežemo sa strunom.
Tek tako, na biciklu?
To nije baš dobra ideja.
U pravu si, to je samo bila ideja.
Da.
Je li to tvoj bicikl?
Ne, sa imanja je.
Je li ti danas prvi slobodan dan?
Mora da ti je drago što ideš kući.
Mogu da zamislim.
Pa... imam još mnogo da putujem
Pa...
Dovidjenja.
Ako vidiš mog oca u Vazendorfu,
pozdravi ga od mene.
Ne poznajem tvog oca.
Tačno.
Prvi put vozim bicikl!
Dobro ti ide!
Ali budi pažIjiva!
Žena danas, šta joj se desilo?
Koja žena?
Shvatam. Umrla je.
Šta je to?
Šta?
Urmla.
Šta je "umrla"?
Kakvo pitanje!
To je kad neko više nije živ.
Kada neko prestane da živi.
Kada neko prestaje da živi?
Kada je veoma star ili veoma bolestan.
A ta žena?
Ona je imala nesreću.
Nesreću?
Da. To je kada si teško povredjen.
Kao tata?
Da, ali mnogo više od toga.
Toliko loše, da tvoje telo ne može više da izdrži.
I onda si mrtav?
Da.
Ali većina Ijudi ne doživljava nesreće.
- Znači oni nisu mrtvi. - Ne oni umiru mnogo kasnije.
Kada?
Pa... kasnije, kada stvarno ostare.
Da li svi umiru?
Da.
Stvarno, svi?
Da, svi moraju da umru.
Ali ne i ti Ana?
I ja.
Svi.
Ali ne tata?
Tata takodje.
I ja?
I ti. Ali za mnogo, mnogo godina.
Svako od nas, samo za mnogo godina.
Niko ne može da je pobedi? Mora da se desi?
Da, ali za mnogo godina.
A mama?
Ona nije otišla na putovanje?
Je li i ona umrla takodje?
Da.
I ona je umrla.
Ali to je bilo odavno.
Klara!
Martine, dolaziš?
Karli?
Udi.
Šta je ovo?
- Na šta misliš? - Ne znam.
To je dečak.
Molim? Zar ne voliš svog brata?
Budi srećna da te otac nije čuo.
Izvini.
Znali su da je opasno za nju.
Šta želiš?
Hoćeš li da tužiš Barona?
Ili da ubiješ upravnika?
Idi odseci mu glavu sa tvojom kosom!
To neće oživeti tvoju majku.
Oče, voleo si našu majku.
Ućuti!
Posle ta dva julska dana,
se vratio u normalu.
Dnevni žetelački poslovi izmorili su sve.
Većina dece je prionula na posao da pomognu svojim roditeljima.
Prihvatio sam upravnikovu ponudu
da budem sekretar za vreme žetve,
jer sam se nadao da će mi to omogućiti
da ponovo vidjam mladu devojku.
Nisam mogao da je izbacim iz glave posle našeg susreta.
Ali ona je retko izlazila iz baronove kuće.
Doktor je još uvek bio u bolnici.
O Ani i Rudolfu, njegovo dvoje dece,
se u medjuvremenu starala babica.
Posle sahrane farmerove žene,
kojoj je prisustvovalo celo selo,
obe nesreće su zaboravljene.
Do kraja leta
žetelačka gozba je ujedinila celo selo,
prvo u veselom,
a potom u strašnom i zakomplikovanom raspoloženju.
Zahvaljujem svima.
Svi ste radili dobro.
Nebo je bilo darežIjivo i ambari su puni.
Pivo može da teče,
i danas nećete umreti od gladi!
Živeo Baron!
Cenjeni Baron
I Baronesa,
Dragi veseljaci...
Poslušajmo za ovu posebnu priliku
Psalm 145, Stih 15:
"The eyes of all wait upon thee, Lord;
"and thou givest them their meat in due season... "
In the name of the Father,
the Son,
and the Holy Ghost.
Amen.
Sada uživajmo u obroku.
Jedite i pijte do sitosti! Zaslužili ste to!
Obećali ste nam hor vaših djaka.
Pitajte sveštenika, Baroneso.
Još uvek vežbamo za proslavu krštenja.
To je na proleće! sada je jesen.
Nisu svi naši mali pevači tako muzikalni. Izvinite!
Pa, vas dve "majke"?
Nećete učestvovati u svečanosti?
Toliko je lepo ovde u hladovini.
Izgleda da naši sinovi uživaju!
Da.
Mogu da zamislim.
Kome se ne bi dopalo ovo.
Džordž!
O ćemu se radi?
Zar ti nije dosadno da vodiš računa o tudjoj deci,
pored svih tih mladića tamo?
Ne, gospodine. Volim da budem sa decom.
Koliko inače imaš godina?
17, g-dine.
17!
Zar se ne bi radije družila sa proscima
nego sa Baronesinom decom?
- Ostavi je na miru, Džordž! - Šta sam uradio?
Zar nam nećeš doneti nešto da jedemo, Eva?
Ako će vam smetati deca na trenutak, otićiću.
On je bio pijan, nisu mogli da ga zaustave.
Ostavi Fridu na miru!
Odlazi!
...ja sam petao na kuli...
Neko je posekao baronov kupus.
Molim?
Neko je posekao baronov kupus!
- Nikada nisam učio da plešem. - Ni ja.
Morate da brojite glasno.
Jedan, dva, tri.
Vaši djaci će se smejati kada nas vide da igramo, g-dine!
Bolje bi im bilo da se ne smeju!
I prestani da budeš tako zvanična sa mnom. jesam li toliko star?
Napredujemo!
Pa...
Ne gledaj u stopala.
Posao je gotov ha?
Odvratno je!
Postojao je stari običaj: "Žetva je gotova, plati svima,
"Ako ne dobijemo naš novac, kupus će ti biti posečen. "
Pa, oni mora da su mnogo mljackali!
Napred.
Šta želiš?
Uslugu, oče.
Da?
Našao sam je. Ranjena je.
I?
Mogu li je zadržati?
Šta ćeš raditi sa njom?
Izlećićemo je.
A kada bude izlečena?
Zar se nećeš mnogo vezati za nju tada?
Hoćeš li je pustiti da odleti?
Pipsi još uvek živi u kavezu.
Da, ali ona je odrasla u zarobljeništvu.
Ova je navikla na slobodu.
Hoćeš li je pustiti na slobodu, kada bude izlečena?
Jesi li pitao majku?
Da.
Šta je ona rekla?
Da ti ćeš odlučiti o tome, Oče.
Stvarno?
To je ona rekla.
Stvarno ćeš voditi računa o njoj?
Da.
Shvataš li da je to velika odgovornost?
Bićeš njen otac i njena majka.
Moraćemo da nadjemo kavez za tvog pacijenta.
Jesi li uradio to ili ne?
- Izgleda da te je neko video. - Pa šta?
Imaju sreće još uvek imaju njihove glave!
Moram da ti kažem, oče: ponosan sam na to!
Sedi!
Šta si nameravao da učiniš?
Reci mi.
Hajde. Reci mi.
Znaš šta, oče.
Zbog tvoje majke?
Misliš da su oni izazvali njenu smrt?
To misliš?
Da nisam dovoljno muškarac da sredim to?
Znaš li šta tvoje delo može da učini za sve nas?
Ako Frida izgubi svoj posao,
zahvaljujući kome preživljavamo celu godinu?
Ako ne budemo mogli da radimo ovde preko leta?
Želiš li da se oženiš i da napustiš farmu za dve godine?
Hranićeš sve bez pomoći sa imanja
Kako znaš da su oni odgovorni?
Kako znaš da su nevini?
Ne znam.
Ali ne znam ni suprotno!
Kako to misliš "nije tu"?
Nestao je. Gledao sam svuda.
Nemoguće da je nestao. Kada si ga video poslednji put?
Oko 2 sata.
Oko 2?
- Znaš li koliko je sati? - Znam, Barone.
Šta kaže moja žena?
POslala me je kod vas. Prestrašena je.
Mogu da pretpostavim. Ti si idot, Haber.
Šta misliš zašto si ti ovde?
Da vodiš računa o jednom detetu! Je li to toliko teško?
Žao mi je Barone.
Moraš da pokažeš da ti je žao!
Gde ste poslednji put videli mog sina?
Ovde. Otišao je da se igra sa drugom decom.
- Gde? - Nije rekao.
Moja žena nije primetila ništa ranije?
Uznemirila se zbog seče glavica kupusa.
Neraspoložena je otišla na spavanje.
Neraspoložena?
Da, snažan napad migrene.
Ovo je luda kuća!
Jesi li video mog sina?
Ne.
Pitaj sinove. Sigi je nestao sa drugom decom.
- Šta to znači? - Dodjavola, nestao je!
Upravnikova deca su rekla samo da su videla Sigija
veoma kratak nagoveštaj,
da je otišao sa drugom decom.
Nisu mnogo obraćali pažnju na to.
Potraga je započeta malo posle ponoći.
Ljudi koji su krenuli u potragu, umorni, neki još pijani,
su bili podeljeni u dve grupe:
jedna je pretraživala sve zgrade na imanju,
druga je pročešIjala selo.
Oko 2.30 ujutru, sirene su se ponovo oglasile
pozivajući Ijude natrag na imanje.
Sigi je pronaden.
Bio je u strugari, vezan naglavačke.
Njegove pantalone su bile svučene,
njegova zadnjica je krvarila izbatinana štapom.
Bio je u stanju šoka, i nije mogao da hoda.
Ležeći na stomaku,
nosili su ga kući na improvizovanim nosilima.
Sledeće nedelje, posle službe, Baron je pitao sveštenika
da mu dozvoli da se obrati.
Gradski policajac je ispitivao mnoge od vas ove nedelje.
Bez ikakvog uspeha.
Prvo sam pomislio da je moje dete mučio
onaj ko je posekao kupus.
Da bi se osvetio!
Za šta?
Pretpostavljajući da je moja krivica što im je majka poginula u strugari,
što je apsurdno.
Najzad, mladi Felder
je rekao policiji da je to bio motiv pokretač za njegovo "junaštvo".
Uvek sam pomagao porodici Felder.
Ali Ijudi nisu uvek zahvalni.
Za to je potreban karakter.
Ne beži, Felder!
Čast je što želim da te spasem!
Ispostavilo se da se "hrabri" Max Felder
hvalio svojim podvigom kod verenice. Onda se kukavica
sakrila u porodici,
pa nije imao vremena da muči moga sina.
Kao i njegovom ocu, zavezao mu se jezik
radije nego zaštita za njegovog sina.
Podsećam vas činjenice koju su mnogi od vas zaboravili.
Pre dva meseca, naš doktor je imao nesreću na jahanju,
i još uvek se nije vratio iz bolnice.
Ta nesreća je izazvana
postavljenom žicom u njegovom dvorištu,
sa očitom namerom da ga obori.
O tome takode niko ništa ne zna,
ni čuo ni video.
Svi znamo da: oni koji su povredili mog sina,
i doktora,
su ovde
medju nama,
u ovoj prostoriji.
Neću dozvoliti da ti zločini prodju nekaženjeno,
i nadam se da se ništa slično
neće dogoditi nijednom od vaše dece.
Zato vas pozivam iznad svega:
pomozite mi da nadjemo krivca ili krivce!
Ako ne uspemo da saznamo istinu,
izgubićemo mir u našoj zajednici.
Veleposednikov govor je uplašio meštane.
Baron nije bio popularan,
ali kao moćna figura i poslodavac polovini sela,
bio je cenjen.
Njegov govor o miru u zajednici
je bio preteći.
I misteriozni lik ovih krivičnih dela
je probudio staro nepoverenje medju farmerima.
Napred!
Eva!
Mogu li da udjem?
Kakvo pitanje! Naravno, udi.
O ćemu se radi?
Šta nije u redu?
Otpustili su me.
Šta hoćeš da kažeš?
Ništa. Oni su me samo otpustili.
Učitelj je takode bio otpušten.
Ne znam gde da idem.
Plašim se da budem sama na ulici.
Ne brini. Smiri se.
Dodji, sedi ovde.
Smiri se, reci mi šta se desilo.
Pa?
Šta se desilo?
Baronov sin uopšte nije dobro.
Njegovi roditelji su očajni i besni.
Sada su rekli da smo učitelj i ja odgovorni,
jer nismo dovoljno obraćali pažnju na njega.
Ali ja sam tamo samo zbog blizanaca.
O njima sam uvek veoma dobro vodila računa.
Kada smo ti i ja igrali,
Baronesa mi je dala dozvolu.
Nisam uradial ništa loše.
Znam, hajde. Prestani da plačeš!
Gde da idem sada?
Mojoj porodici je neophodna moja zarada.
Naćićeš nešto drugo.
Znaš, Baron je impulsivan čovek.
Ali on više laje nego što ujeda.
Ne, sada je sve gotovo, znam.
Baronesa ne želi da vidi nikoga.
Želi da vodi decu sa sobom, u grad
ili na imanje njenih roditelja.
Pokušaću da pričam sa njom.
Često smo svirali klavir zajedno, u duetu.
ali ja nisam bio tako dobar.
Sada je ona nastavnik, koji predaje flautu u gradu.
To ne svira dobro.
Istina.
Ko radi takve stvari?
Šta?
Da tako istuče dete.
Ne znam.
Mogu li da ostanem ovde večeras?
Ne izbacujte me, g-dine, molim vas.
Kako možeš to da pomisliš?
Samo da ostanem ovde u učionici, do svitanja.
Tada ću otići.
Kod kuće, oni neće razumeti ovo.
Pomisliće da sam pogrešila nešto.
Želiš li da podjem sa tobom?
Molim?
Sutra, posle škole?
Naćiću kočije, vratiću se do večeri.
Zašto biste to uradili g-dine?
Prestani da budeš tako zvanična.
Zašto bi to uradio?
Dodji, Odsviraću nešto za tebe.
Ako želiš.
Dobro jutro, Oče.
Vratio sam se ponovo.
Dali su mi otkaz.
Vidim to. Pa šta?
Možeš li da mi oprostiš oče?
Šta da ti oprostim
To što na imanju više neće da mi daju nijedan posao?
To što je Frida sramotno otpuštena?
To što tvoja braća i sestre nemaju šta da jedu?
Ili šta?
Sledeći dan posle škola, otišao sam na imanje
da se raspitam o Sigijevom zdravlju
i da se založim za Evino ponovno zapošIjenje.
Rečeno mi je
da je Baronese otišla jutros sa decom.
Nerado, upravnik mi je pozajmio kočiju, da odveze Evu do kuće.
Kada smo napuštali selo, mimoišli smo se sa doktorom.
Nekoliko dana posle proslave Dana zahvalnosti,
Rudolf, njegov četvorogodišnji sin, je iznenada nestao.
To je uznemirilo sve zbog prethodnih dogadaja.
Dečak je konačno pronadjen na glavnom putu,
oskudno obučen za putovanje,
željno idući ka gradu.
Kada su ga pitali gde je išao,
rekao je da je želeo da poseti svog oca.
Ujedao je i grebao kada su hteli da ga vode kući.
Doktoru je rečeno za ovo
i pošto je uskoro trebalo da bude pušten,
rešio je da skrati svoj ostanak u bolnici.
Rudi?
On je u dnevnoj sobi.
Koliko dugujem?
3.50 marke.
Hvala.
Prijatan dan.
Rudi, gde si?
Zdravo, Rudi.
zar nećeš da pozdraviš svoga oca?
Ne?
Čuo sam
da si želeo da me posetiš u bolnici.
A sada si se zaključao?
u redu.
Onda ne želim da te vidim.
Odoh sada.
Ostani u toaletu.
Budi dobro, Rudi.
Vaša kancelarija je sredjena. G- da Wagner je sve sredila.
- Zašto mi to kažete? - Ne znam.
Mislio sam da biste želeli da znate.
- Dobro je vodila računa o vama? - Da.
Koliko imaš godina sada?
14.
Neverovatno je,
toliko ličiš na svoju majku.
...tvoja majka i ja smo bili mnogo zabrinuti zbog tebe.
Razmisli odbro. Da li loše spavaš?
Da li si preumoran?
Ne.
za koje ja ne znam?
Ne Oče.
Ne razumeš zašto smo zabrinuti.
Objasniću ti.
Kao što znaš, Ja sam takode sveštenik u Birkenbauru.
Jednoga dana, majak je došla da me vidi,
kao sina, skoro istih godina kao ti sada,
imao sam iste simptome
koje ti imaš nekada.
Dečak je odjednom izgledao veoma umorno.
Oči su mu kolutale, bio je depresivan i tužan.
Izbegavao je da gleda roditelje u oči,
i ubrzo je bio uhvaćen u laži.
To je trajalo oko pola godine.
Onda se sve odvijalo veoma brzo.
Izgubio je apetit,
više nije mogao da spava, ruke su počele da mu drhte,
pamćenje je počelo da ga izdaje,
njegovo lice je postalo prekriveno bubuljicama,
po čitavom njegovom telu.
Na kraju, on je umro.
Telo, koje je trebalo da blagoslovim, je izgledalo kao telo starog čoveka.
Da li sada razumete zašto sam zabrinut?
šta mislite da je izazvalo te promene
koje su dovele do jednog kraja života dečaka?
Ne znam.
Mislim da znaš veoma dobro.
Ne?
Onda ću ti ja reći.
Dečak je video nekoga,
ko je oštetio i najsitnije nerve njegovog tela,
u oblasti u kojoj je Bog podigao svete granice.
Dečak je imitirao to ponašanje.
Nije mogao da prestane to da radi.
Na kraju, on je uništio sve svoje nerve i zbog toga umro.
Samo želim da ti pomognem.
Volim te svim svojim srcem.
Budi iskren, Martine.
Zašto si porumeneo slušajući priču o jadnom dečaku?
Pocrveneo?
Ne znam. Bilo mi je žao zbog njega.
To je sve?
Misli mda postoji još jedan razlog.
Piše na tvom licu.
Budi iskren,
Martine!
Zašto plačeš?
Treba li da ti dam to priznanje?
Jesi li radio to što je radio taj jadni dečak?
Da.
Moja ruka!
Drago mi je da si se vratio. Na vreme
Neko može da kaže to. Da.
Bilo je teško sa decom bez tebe.
Znam.
On me ne voli.
- Ko? - Rudi.
On je u problematičnom periodu.
Zapravo nije.
Oni su uvek u problematičnom periodu.
Da.
Nisam ti nedostajao.
Šta to znači?
Ništa. Rekao sam to jer je istina
Ništa kao fina doza mržnje sebe samog!
Molim?
Ništa. Zaboravi
Zima je došla rano te godine.
For Reformation Day, prve nedelje novembra,
snežni prekrivač je prekrio selo.
Sasvim neobičajeno, Baron čija se porodica još uvek nije vratila,
nije prisustvovao Isužbi.
Seljani su to shvatili kao znak njegovog besa.
Zapravo, nisu pronadeni tragovi
ka potencijalnim zločincima,
iako je Baronov apel
vodio bujici zajedničkih osumljičenih,
čak pokušajima za osudom,
što se sve pokazalo neodrživim.
Pa, to nije zapaljenje pluća.
Ali moraš biti pažIjiv.
Ako bude imao veću temperaturu, pozovi me ponovo.
Daj mu ove kapi na svaka dva sata.
I okači vlažne čaršave iznad peći.
To olakšava disanje.
- Laku noć. - Dovidjenja doktore.
Koliko dugo je prozor bio otvoren?
Ne znam tačno. Moja žena ga je negovala oko 1 sat ujutru.
Vratila se oko pola tri.
To tada soba je bila ledeno hladna.
I beba nije plakala?
Ne. Deca ništa nisu čula.
On je dobro. Samo treba da sačekamo.
But it looks fairly good.
Hoćete piće da vas zagreje?
Ili ostanite na večeri.
Ne hvala. Preopterećen sam, predugo sam bio odsutan.
Kako vam je ruka?
U redu je.
Biću dobro za dve tri nedelje.
Hvala.
Pretpostavljam da je to užasno.
Mora da ste bespomoćni sa samo jednom rukom.
Što je definitivno dokazano.
Laku noć deco.
Laku noć doktore.
Ako vaša žena zapazi da se bebina temperatura ponovo popela,
javite mi.
Dobro...
Šta misliš sa "dobro"?
Mislim, u redu je.e
Kada ćeš ići da vidiš oca?
Kasnije u kancelariju.
Zašto?
Samo pitam.
Sredinom decembra, konačno sam dobio pismo od Eve.
Njen otac joj je našao posao u gradu,
koji će započeti odmah posle Nove godine.
Od noći kada je došla da potraži zaklon u školi,
do svanuća,
jedno drugome smo ispričali priču o našim kratkim životima,
njeno bledo lice,
njena stidljiva, ali otvorena ličnost,
mi je stalno bila na pameti.
Školski raspust je trajao do drugog januara,
ali već na dan posle Božića,
po hladnom, ali suncem obasjanom danu,
uputio sam se u Treglic
da posetim Evu i njene roditelje.
A Sigi?
Ne znam. Bronesa se još uvek nije vratila.
A Baron?
Jedva da ga vidjamo. Ne priča nisakim.
Ne znam. Neki kažu da su otišli u Italiju.
U Italiju?
Upravnik je rekao da će porušiti strugaru. Jer je...
Dobro jutro.
Dobro jutro, mladiću.
Molim vas sedite. Nismo toliko zvanični ovde.
Napolje!
Želite li piće?
Ne hvala. Veoma ste Ijubazni.
- Sigurni ste? - Ne, hvala puno.
Pa vi ste učitelj?
Možete li priuštiti sebi da izdržavate i ženu?
Moj otac je krojač u Vazendorfu. Naučio sam da trgujem.
Zaradjujem novac i sa strane.
Preuzimanje njegovog posla bi bilo pametnije.
I zašto ti se toliko dopala Eva?
Ona je još uvek dete. Mogao bi da joj budeš otac.
Imam 31 godinu.
Pa, nisi daleko od toga.
Oče!
Da li si je pitao je li zainteresovana?
Ona je dete ne zna ništa o životu.
Reci. Da li ga želiš?
Hajde. Reci nešto.
Prešao je sav ovaj put po hladnoći.
Ostavi je na miru. Naravno, dopada joj se. Zar ne možeš da kažeš?
Kako mogu ja, kada ona ćuti!
Sedi ponovo.
Žene!
Ne shvataj ih previše ozbiljno.
Slušaj, ja nisam veliki govornik.
Sa jedne strane mi odgovara ako ona napusti kuću.
Ima dosta usta koja treba nahraniti, kao što vidiš.
Sa druge strane,
sve se odvija prebrzo za mene.
Ne znam.
Nije da mi se ne dopadaš, ali moram da saznam više o tebi.
Gradski frizer se složio da je uzme za šegrta.
Ona će upoznavati Ijude,
pa će moći da odluči, da li zaista želi ovo.
Ako za godinu dana, ona i dalje bude za to,
ponovo ćemo pričati o tome.
Ti takode možeš da središ misli.
u redu?
- Zapravo sam mislio da... - Da, znam.
Ili to ili ništa.
Ako insistirate...
Da.
Divno.
Pa, moj zadatak je da čekam.
Čak i za praznike.
Ne ustajte.
Poslaću decu nazad.
Pa se možete pozdraviti.
Godina će proći brzo. Nije smak sveta.
Možeš da dodješ i da je posetiš.
Da li ti je otac rekao...?
Je li sve u redu sa tvoje strane?
A da li je sa vaše, g-dine?
Ne zovi me "gdine".
Edi! Jesi li budan?
Edi!
Šta je bilo?
Pogledaj!
Šta se dešava?
Pogledaj! Idi vidi šta se dešava!…
O Bože, šta želiš?
Tamo! Pogledaj kroz prozor!
Nešto gori! Na imanju!
Odveži me!
Hajde, odveži me!
Ne znam da li da...
Odveži me, rekao sam!
Šta je bilo?
Tiho!
Gastl, dodi i odveži me!
Šta se dešava?
Odveži me, dodjavola! Nešto gori!
Šta?
Vatra!
Da, vatra! Sada me odveži, dodjavola!
Otac neće dozvoliti.
Hitno je! Neko mora da ih upozori!
Oče!
Prestani da vičeš! Uradiću to!
Da pozovem mamu?
- Šta je bilo? - Vatra!
Znam. Tvoj otac je već otišao.
Šta radiš ovde?
Idi u krevet sada! Nije strašno.
Imanje gori. Ne plaši se.
Idi u krevet i spavaj.
Hajde! Prehladićeš se.
Čemu tolika buka? Probudićeš sve!
Mislio sam da je opasno.
Morao sam da ga odvežem.
Sada je sve ponovo u redu.
Sutra, će vam otac ispričati o požaru.
Vratite se u krevet svi.
Sačekaću dok se ne vratite u krevet.
Hladno je ovde.
Laku noć onda.
Lepo spavajte.
Laku noć mama!
Zašto ne prestaneš da radiš to?
Čemu sav taj napor?
Ne izgledaj tako zapanjeno.
Ne manjka ti talenat.
Ne mogu to više da radim sa tobom.
Da budem iskren: gadiš mi se.
Možeš li da završiš svoj posao?
Ne želim da provedem noć ovde.
Šta sam ti uradila?
O Bože, nisi mi uradila ništa!
Ružna si, neuredna
iznurena i smrdi ti iz usta. Je li dovoljno?
Prekrivač mora da se dezinfikuje.
Ne sedi ovde izgledaš kao podgrejani mrtvac.
Nije smak sveta. Niti za tebe,
niti za mene.
Jednostavno, ne mogu da nastavim sa ovim.
Stvarno sam pokušao...
da mislim na drugu ženu dok vodim Ijubav sa tobom.
neku koja miriše lepo,
koja je mlada, manje oronula od tebe,
ali ne mogu da upravljam svojom maštom.
Na kraju, ti si tu ponovo
i onda osećam gadjenje,
i stidim se sebe.
Pa šta nameravaš?
Jesi li završio?
Jesam godinama.
Mora da si veoma nesrećan kad si tako zao.
Molim te, ne budi patetična!
Ja znam da nisam prelepa.
Loš zadah dolazi od čira na želudcu znaš to.
Nije ti smetalo ranije.
Imala sam to i kada je tvoja žena bila živa.
Poštedi me tih odvratnih detalja.
Dozvoli mi da te uverim: oduvek mi je bilo gadno.
Posle Dzuline smrti, želeo sam da umanjim bol
sa bilo kim. Mogao sam da se zabavljam sa kravom!
Kurve su daleko odavde,
a jednom u dva meseca mi nije dovoljno,
i kad bih išao.
Prestani da se ponašaš kao paćenica, i gubi se.
Kako to da sada zapažaš sve ovo?
A kada je trebalo da zapazim?
U bolnici sam zaboravio koliko si dosadna.
U boli svako postaje sentimentalan.
Gubi se! Zar nemaš ponosa?
Za tebe više nema mesta ovde.
Tako je.
Šta ako bih uradila nešto luckasto?
Izvoli.
Iznenadilo me je. Ali budi pažIjiv:
može biti bolno.
Znam, ja sam smešna.
lonako ti nije stalo.
Pa...
Zašto me prezireš?
Jer sam ti pomagala da odneguješ sina?
Jer sam gledala kako zlostavljaš ćerku
i ništa nisam rekla?
Jer sam vam pomogla da obmanete samoga sebe?
Slušajući vaše tvrdnje kako ste voleli Dzuli,
iako su svi znali da ste se prema njoj ophodili loše kao i prema meni?
Jer sam vas volela iako sam znala
da ne možete da podnesete da budete voljeni?
Tako je.
Sada napolje. Imam mnogo posla.
Ne možete da priuštite sebi da me se otarasite.
Ko će obavljati prljavi posao za vas,
ko će vam pomoći sa decom i oko posla?
Ne mislite ono što ste rekli.
Želim da vidim koliko daleko ste spremni da odete:
"Hoće li ona podneti? Mogu li da je još više ponizim?"
I ja sam umorna.
Dobila sam dvoje retrdirane dece: Karlija i vas.
Vi ste najodvratniji.
Bože, zašto jednostavno ne umrete?
Godina se završila sa finim vremenom.
Snežni pejzaž se tako jako sijao
da nije moglo da se gleda u njega.
Niko od nas nije pretpostavljao
da će to biti naša poslednja godina u eri mira,
i da će ova godina doneti radikalne promene,
veličine kakve nismo mogli predvideti.
Uprkos čudnim dogadjajima koji su se desili u selu,
mislili smo da nas vera vezuje
i da je život u zajednici bio Božja volja i vredan življenja.
...Hristovo telo kao hleb i vino.
Period pripreme za krštenje treba da bude
jedan od najsrećnijih
i najbogatijih.
Ti ćeš, Martine,
sada biti slobodan ne samo od trake,
već i od noćnih vezivanja
koje te čine pokornim iskušenjima tvog mladog tela.?
Verujem vam, moja draga deco,
i želim vam srećnu i berićetnu novu godinu.
Ubrzo nakon Uksrsa, poslednje nedelje aprila,
Baronesa se vratila sa decom.
U njihovom društvu bila je nova dadilja.
Moja potajna nada da bi Eva mogla da se vrati ovde,
je definitivno srušena.
Nova dadilja je bila Italijanka
koja je došla sa Mediteranske obale
gde je Baronesa provela zimu.
Sigi!
Zdravo, Ferdinande!
Čekaj!
Sići ću!
Sačekaj ovde, Sigi! Videćeš dečake kasnije.
Pustite ga Madam.
On je toliko srećan što se vratio kući!
U redu, idi. ali nemoj da se zadržavaš.
Meri-Lusi?
Gde si?
Sigi!
Zar nećeš doći da pozdraviš oca?
Pazi, on dolazi!
Smiri se!
Pobogu! Ućuti!
Tišina!
Šta se dešava ovde?
zašto si još uvek ovde?
Sada je čas veronauke!
Gubi se!
A dovidjenja?
Dovidenja gospodine!
Dovidenja Oče!
Žao mi je Oče. Neće se ponoviti.
Dovidenja Oče.
Dovidenja.
Pomolimo se.
Oče naš, koji si na nebesimaî
da se sveti ime tvoje,
da dode carstvo tvoje, da bude volja tvoja
na zemlji kao i na nebu.
Hleb naš nasušni daj nam danas
i oprosti nam dugove naše
kao što mi opraštamo dužnicima svojim.
Ne dovedi nas u iskušenja
no izbavi nas od zloga
jer je carstvo tvoje i sila
i slava
u vekove vekova.
Amin.
Sedite.
Danas je veoma tužan dan za mene.
Za nekoliko nedelja, svi želimo da slavimo vaše krštenje.
Mesecima sam pokušavao da vam približim Božiju reč,
i da napravim od vas odgovorna Ijudska bića.
Šta sam danas zatekao?
Majmune koji viču,
nedisciplinovani kao sedmogodišnjaci!
Ali za mene,
što je još tužnije
je da moja ćerka
igra glavnu ulogu u ovoj žalosnoj paradi.
Prošle godine
vezao sam belu traku u njenu kosu.
Bela, kao što svi znate,
je boja nevinosti.
Traka je trebalo da pomogne Klari da izbegne grehe,
sebičnost,
zavist,
nepristojnost, laži i lenjost.
na početku godine,
naivno sam verovao
da je ona sada dovoljno odrasla
da joj ne treba traka više.
Da je ona postala dovoljno odgovorna,
kao ćerka duhovnog vodje od...
Eni?
Eni? Gde si?
Eni?
Rudi? Šta radite ovde?
Zašto niste u krevetu?
Ne mogu da idem da spavam.
Jer zato šetaš okolo?
Probudio sam se i vi niste bili tamo.
Tata me je povukao za uši.
Je I' te boli?
Da, pomalo.
Je I' zato plačeš?
Ne plačem više.
Lepota mora da ispašta.
Tako kažu.
Vrati se u krevet.
Eni dolazi.
Nisam nosila naušnice godinama, pa su se rupe zatvorile.
Za Trojice,
ću dobiti mamine.
One lepe,
znaš?
Nekoliko dana posle Klarinih napada nesvestica,
što nas je sve uplašilo,
i ostavilo je slabašnu u groznici,
otišao sam da posetim upravnika ne veče Trojicas
da ponovo pozajmim kočije.
Otkad sam je zaprosio Eva mi je pisala jednom nedeljno.
Osetio sam da je usamljena i izgubljena u gradu,
i da mi je nagoveštavala da dodjem da je vidim čim budem mogao.
Želeo sam da provedem subotu sa njom
i da se vratim u nedelju
da bih pripremio ceremoniju krštenja sa sveštenikom.
Upravnik je otišao u strugaru,
ali je trebalo da se vrati svakog trenutka.
Dobro jutro gospodine.
Zdravo, Erna.
Sladak je.
Dopada ti se?
Da. veoma.
Rečeno mi je da je bio mnogo bolestan prošle zime.
Da. Veoma bolestan.
Ali doktor ga je izlečio, hvala Bogu.
Možda ću se vratiti ponovo večeras.
Sigurna sam da će Otac doći na kafu
u 4.
Onda ću da sednem ponovo.
Mogu li da vas poslužim nečim? Kafom?
Mora da je gotova.
Ne,hvala. Samo ću da sednem i sačekam.
Gospodine!
Mogu li snovi da se ostvare?
Zavisi.
Od čega?
Od čega zavisi?
Ako sanjaš da budeš najbolji u razredu, i učiš naporno,
tvoj san može da se ostvari.
- Nisam mislila na to. - Već šta?
Mislim, ako sanjaš nešto,
ako stvarno sanjaš nešto dok spavaš,
može li to da se ostvari?
Zašto, šta si sanjala?
Reci mi.
Imaš nešto na umu.
Reci mi.
Sanjala sam da Karli...
- Čudni mali dečak... - Znam.
Nešto užasno će da mu se desi.
Nešto užasno?
Kao na primer?
Ne znam.
Kao što se desilo Sigiju.
Ali čak i gore.
Ali on je tako sladak. Nikome nije naškodio.
Hajde...
To je bio samo san. Nemoj da ga shvataš tako ozbiljno.
Snovi se ne ostvaruju. Ne razmišIjaj o tome.
Ali moji snovi se ponekad ostvare.
Na šta misliš?
Prošle zime,
pre nego što se Gastl razboleo,
Sanjala sam da je moj brat otvorio prozor,
i da je umro.
I njegov prozor je bio otvoren, prehladio se, i zamalo umro.
Šta to govoriš?
To je glupost!
Dogovorili smo da se nadjemo na železničkoj stanici,
jer je Eva želela da izbegne da bude vidjena sa mnom.
Ona je živela sa daljim rodjacima,
koji su slali redovne izveštaje
o njenom ponašanju njenim roditeljima.
Ona je smršala što ju je učilo još lepšom.
Ponovo me je osvojila mešavina njene stidljivostio
i skoro dečije iskrenosti.
Pa, nije baš toliko očajno?
Ne. Ali čišcenje kose po ceo dan...
Blizanci su bili mnogo zabavniji.
Ali u redu je. ne mogu da se žalim.
Ne?
Ne.
Stvarno.
Da li ti nedostaje još nešto, sem blizanaca?
Ma daj, ti!
Kakva je dadilja? Jel' govori samo italijanski?
Tako je upravnik rekao.
Shvatam.
Gde si krenuo?
Ima malo jezero u šumi.
Možemo da idemo na piknik tamo. Poneo sam hranum
- Radije ne bih. - Zašto?
Šta je bilo?
Ništa.
Molim te.
Nemam nečasne namere.
Samo sam želeo da uživaš u pikniku.
Molim te.
Kako bih mogao da osramotim svoju buduću suprugu?
U redu onda.
Okrenuću se.
Hvala.
Prihvatam i nazdravljam!
To je krv Novog Zaveta,
prolivena zbog tebe
da oprosti tvoje grehe.
Ovde. On je ovde!
Gubi mi se sa puta!
"Ja, gospod, tvoj Bog
"sam zavidan Bog
"kažnjavam grehe očeva nad decom
treće i četvrte generacije."
Posle grozota počinjenih, nad retardiranim dečakom
Baron je konačno bio ubedjen da je pametnijej
da se obrati za pomoć državnim policijskim snagama.
Nekoliko dana kasnije
došao je policajac u civilu,
koji se, posle obilazaka mesta na kojima su zločini počinjeni,
raspitivao da li je neko zapazio nešto sumnjivo.
Kada sam saznao za mučenje Karlija,
nisam razmišIjao o onome što mi je Erna rekla.
Kada sam se setio, oklevao sam da li da kažem vlastima.
Takva apsurdna slučajnost bi mogla da ugrozi
reputaciju i unutrašnji mir u upravnikovoj porodici.
Ali kada sam čuo da će Karli, možda izgubiti čulo vida
pozvao sam Ernu da dode u školu
i da ispriča policajcu o svom snu.
...nismo toliko glupi kao što ti misliš.
Ali ja sam stvarno sanjala to!
Pazi!
Daću ti poslednju šansu:
reci nam ko ti je pričao o planovima da muči dečaka,
i nećemo reći nikome.
U redu?
Ona je već imala snove koji su se ostvarivali.
Je li tako?
U vezi čega, ako mogu da pitam?
To je porodična stvar.
Shvatam. Porodična stvar.
Proverio si da li je to tačno?
Ne.
Pa,
to može biti tačno.
Možda je ona autentično vidovita,
i mi imamo više sreće nego što smo mislili.
Prestani da plačeš!
Tvoje obmanljivo cviljenje ne prolazi kod mene.
Imam druge načine da te nateram da progovoriš.
Ja ne verujem u veštice i vračare,
još manje u halucinacije derišta kao što si ti.
Bolje sredi svoje misli i reci mi istinu.
Nećeš otići dok ne priznaš sve. Razumeš?
Sada da vidimo šta tvoji roditelji misle
o tvojoj verziji priče.
Možeš li da podješ sa nama?
Naravno.
Zdravo!
Ko je tu?
Dobar dan.
Dobar dan gospodine.
Zašto ste prisluškivali kroz ključaonicu?
Videli smo da učitelj ima posetioce. Nismo želeli da smetamo.
Čekali smo da pričamo sa njim.
Šta hoćete?
Da vas pitamo o Karliju.
Šta?
Čuli smo da nije dobro.
Pitali smo se da li možemo da mu pomognemo.
Biće sve u redu...
Znam da je bolno.
Budite strpljivi...
Sve će biti u redu.
Moram da idem sada, Karli.
Ne brini.
Vratiću se sutra.
Bićeš dobro. Nemoj da se plašiš.
Doktor će se vratiti.
Udjite!
Da?
Šta je bilo?
Da zamenim Pipsi.
Jer ste vi tako tužni.
Hvala.
Dobrodošao, Oče.
- Daj mi pištaljku! - Molim?
Pištaljku!
Koju pištaljku?
Daj mi je!
Koju pištaljku?
Daj mi je ili ću te ubiti.
Nemam pištaljku.
Đubre!
Bedniče!
Pobogu,
Šta ti se desilo?
Šta je on uradio?
Poslednji put ti kažem, daj mi je!
Šta da ti dam, Oče?
Šta je ovo?
O čemu pričaš?
Znaš na šta mislim!
Ako on tako kaže! Šta se dešava?
Sačekaj molim te!
Šta je dečak uradio?
Smiri se.
Ne mešaj se! Moram da se vratim kod Barona.
Džordž, molim te nemoj!
Ubićeš ga!
...sa brezovim drvećem Retenovu, to je oko 6000 kubnih metara.
Uzeću ih za oko tri nedelje.
A sada imamo još 80 stubova.
Oni su svi stavljeni u aneks.
Svi smo van slame
Treba vremena.
Ima mnogo dece sa njima.
Uprkos...
Neću da ostanem ovde.
Molim?
Neću da ostanem ovde.
Šta to znači?
Odlazim sa decom.
Šta to znači?
Armine! To nije teško razumeti.
Kako planiraš da izvedeš sve to?
Ne znam još uvek.
U svakom slučaju, napuštamo ovo mesto.
"Mi"?
Da.
To bi bilo sve, hvala.
Laku noć Baroneso i Barone.
vratila sam se iz poštovanja prema vama.
Da nam dam šansu.
Ti si mi dala šansu?
Divno! I ja ću da propustim svoju šansu?
Hoće li nam to pomoći da rešimo problem?
Šta?
Vaš sarkazam.
Koji problem treba da rešimo?
Ostanite ovde!
Otići će te tek kada ja kažem to.
U redu.
Nadala sam se da ću vas poštedeti ovoga.
Kod ujka Eduarda sam se zaljubila u muškarca.
On je iz Lombardije
bankar koji savetuje ujka Eduarda oko finansija.
Udvarao mi se dugo
i bio je veoma nežan prema deci.
Zahvaljujući njemu Sigi je procvetao.
Uprkos tome, mi smo se vratili.
Jer sam osetila da vam dugujem.
Ali ne mogu više da podnesem ovo mesto.
Nije toliko lično,
ako život sa tobom
nije uzbudljiv za ženu mojih godina.
Odlazim da deca ne bi odrastala u okruženju
gde dominira zloba,
zavist,
apatičnost i brutalnost.
Sigijeva pištaljka je bila poslednja kap.
Bolesna sam i umorna od progona,
pretnji i izopačenih osveta.
Jesi li spavala sa njim?
Ništa ne razumeš.
Jesi li spavala sa njim?
Ne. Nisam spavala sa njim.
Lažeš. zar ne?
Udji!
Dobro veče.
Dobro veče Baroneso.
- Mogu li da pričam sa vama? - Može li to da sačeka?
Ne, inače vas ne bih uznemiravao ovako kasno.
O čemu se radi
Ubili su nadvojvodu Ferdinanda u Sarajevu.
Vesti su se proširile u selu kao požar.
Kakve će biti posledice?
Prvi koji je izgovorio "rat", je bio oštro opovrgnut.
Ali kad je reč jednom izgovorena,
tvrdoglavo je ostala u centru svačijih misli.
Hteo sam odmah da odem do grada da popričam sa Evoma
šta bi trebalo da uradimo ako izbije rat.
Možda bi se njen otac u ovoj situaciji složio sa ranijim brakom.
Pozajmio sam bicikl od Baronese
koji je Eva ranije pozajmljivala.
Planirao sam da ga pozajmim da je posetim u nedelju.
U petak, kada sam otišao da uzmem bicikl,
bio sam svedok čudnog suočenja.
Šta je bilo g-djo Vagner?
Mogu li da pozajmim vaš bicikl?
- Nije moj. - Mogu li u svakom slučaju da ga pozajmim?
Upravo sam ga pozajmio za sebe. Da posetim verenicu.
Molim vas!
Gde želite da idete?
- U grad. - Zašto?
Tvrdoglavi upravnik nije hteo da mi pozajmi kočije.
Molim vas pozajmite mi ga.
Zašto? Zbog čega?
Da idem u policiju. Znam ko je počinio sve zločine.
Ko?
Mogu li da uzmem bicikl?
Zašto mi ne kažete?
Pričaću jedino sa policijom. Dosta mi je uvreda.
Šta je doktorovim konjem?
Ne znam da jašem.
Molim vas! Verujte mi!
Sin mi je rekao ko ga je povredio.
Možda će izgubiti vid.
Iznajmite mi je!
Hvala!
Bilo mi je žao što sam popustio.
Ali stanje te žene,
uglavnom veoma razumna, me je uznemirilo.
Šta je to saznala što nije htela da mi kaže?
Natrag u selu, hteo sam da istražim.
Dobar dan g-dine.
Zdravo, Klara.
Šta radite ovde?
Hteli smo da vidimo kako je Karli.
Zar ne vidite da je zatvoreno?
Da. Bili smo zabrinuti.
Videli smo G-dju Wagner da odlazi na bicikli.
Pitali smo se šta se dogodilo Karliju.
Idite kući. Ne pripadate ovde.
Nastavite kući.
Dovidjenja, učitelju.
Pitao sam se zašto je babica zatvorila kapke.
Niko u selu ne zaključava svoju kuću.
Zašto je babica zaključala svog sina?
Karli, da li me čuješ?
RazmišIjao sam ponovo o Erninom snu.
Šta ako je Erna to sanjala,
jer je znala da će, Karli biti mučen
ko je mogao da joj kaže?
Koga ona ne bi prijavila?
Zainteresovanost dece za Karlija mi je bila veoma čudna.
Uglavnom nisu imali kontakt sa njim,
zbog njegovog invaliditeta, ili su bili oholi prema njemu.
Kada babica nije mogla da se stara o njemu,
ona ga je poveravala meni ili doktoru.
Ali od njegovog nesrećnog slučaja nisam ga video ponovo.
Zabrinut, odlučio sam da pitam doktora.
KANCELARIJA ZATVORENA DO DALJNJEG
- Je li bila njegova ćerka u školi? - Da, jeste.
Je li pominjala nešto?
Molim vas...
Mogu li da razgovaram sa Klarom i Martinom?
Zašto ne sačekate moga supruga?
U crkvi je. Služba je skoro gotova.
Ali ako insistirate, izvolite udJite.
Sedite.
Dovešću ih.
Dobro veče g-dine.
Zar nećete da sednete?
Da. Možda. Sa zadovoljstvom.
Mogu li da vas ponudim nečim?
Kafa, kao za vreme časova kalvira?
Da, sa zadovoljstvom. Veoma ste Ijubazni.
Odmah se vraćam.
Jeste li znali da doktor napušta Ajhvald?
Niste iznenadeni mojim pitanjem?
Majka nam je upravo rekla.
Ana ti nije rekla?
Ni reči?
Čudno je prećutati da ideš na put.
Ana ne priča mnogo.
Ali ovo je bilo skroz drugačije.
Krijete nešto od mene.
Šta?
Čekam da mi kažete.
Kada ste tražili Karlija,
šta ste želeli od njega?
Bili smo zabrinuti. On je bolestan.
Pitam tebe Martine.
Da. Nije mu dobro.
I pošto je njegova mama otišla
mislili smo da ga posetimo.
Da li ste se makar zapitali ko je maltretirao Karlija?
i Sigija?
Ko je vezao žicu na put doktoru?
ko je podmetnuo požar u ambaru?
Ne?
Naravno, pitali smo se.
I?
Otac je rekao da ta osoba mora da je bolesna.
Sigi je bio sa vama na Dan zahvalnosti. I Karli vas je uvek pratio.
Ne razumem.
Ne?
Šta su pogrešili?
- Ko? - Sigi i Karli.
Zašto?
Očigledno su bili kažnjeni. Zbog čega?
Ne znam.
Erna je predvidela da će Karli biti kažnjen. Zbog čega?
Ne znam!
Zašto pitate nas?
Ti si pametna devojčica, Klara. Ne pravi se glupa.
Ne razumem.
Pričaj o ovome sa ocem i majkom.
Da ih dovedem?
Martine, hoćeš li da podješ?
Ostani ovde, Martine.
Potražiću ih kasnije. Sada pričam sa vama.
Recite mi istinu.
- Gde ste bili kada je Karli... - Ovde.
Mislim, posle krštenja?
Kafa stiže.
Mogu li deca da vam pomognu?
Izgleda da ne. Ne znaju ništa.
Njegova ćerka nije rekla ništa u školi?
Ne.
Izvinite na uznemiravanju.
Ostanite. Moj muž dolazi, a kafa je gotova.
Hvala vam, ali sam zabrinut za babičinog sina.
- Nije rekla kada će da se vrati? - Nisam je pitao.
Zatekla me je nespremnog. Bila je uspaničena.
Sačekajte, čujem svoga supruga.
Dobro veče.
Učitelj te je čekao.
Da. Hteo bih da popričam sa vama.
Izvolite. Hajdemo u moj kabinet. Mirnije je.
O čemu se radi?
Pričao sam sa babicom:
rekla je da zna ko joj je maltretirao sina.
Reći će samo policiji i otišla je u grad.
Pa?
Ostavila je sina samog u zaključanoj kući.
Zaključala ga je?
Išao sam da pitam doktora
da li on vodi računa o detetu, ali...
video sam papir na kome piše da je ordinacija zatvorena..
On i njegova deca su nestali.
Šta to znači?
Ne znam.
Mislio sam da možda vi znate. Zato sam ovde.
Nemam predstavu o tome.
Molim vas sedite.
Je li bila njegova ćerka u školi?
Da. Ali ništa nije pomenula.
Pitao sam Klaru i Martina. Ni oni ne znaju ništa.
Zašto bi znali?
Ne znam...
Otišao sam do G-dje Vagner: oni i još neki su bili tamo.
Šta su radili?
Tražili su dečaka.
Zašto?
Hteli su da mu pomognu.
Pa šta?
Ne znam kako to da izgovorim...
Mislim da nešto kriju.
Šta?
Ne znam.
Kada se desila doktorova nesreća,
prošle godine,
oni su se pojavili u njegovom dvorištu. Navodno, da pomognu Ani.
Da... i?
Ništa. To sam zaboravio.
Setio sam se danas.
Ne razumem.
Kada je pronadjen Baronov sin...
Bio je sa decom neposredno pre toga.
Na šta ciljate?
Upravnikova ćerka
je predvidela da će Karli biti istučen.
Rekla je da je sanjala to.
Policija misli da laže.
Od koga je saznala? Ko joj je rekao?
Hoćete da kažete da su vaši djaci, uključujući moju decu,
počinili te zločine. Je li tako?
Da li shvatate šta ste rekli?
Da li zapravo znate...
Pretpostavljam da sam prva osoba
koja čuje ove monstruoznosti.
Ako se usudite
da ostale uznemiravate na ovaj način,
ako ikada optužite
cenjene porodice i njihovu decu
i osudite ih javno,
postaraću se, imate moju rečm
da vi idete u zatvor.
Mnogo toga sam video kada sam radio kao sveštenik,
ali nikada ništa tako odvratno!
Neko bi rekao da nemate dece.
Ili jednostavno ne želite da prestanete sa takvim ludostima.
Imate bolestan um.
Kako su vam samo dozvolili da budete slobodni medju tim jadnim stvorenjima!
Pričaću sa vlastima o ovome.
Sada izlazite iz moje kuće!
Ne želim više da vas vidim ovde.
Babica se nije vratila.
Čekao sam do jutra, dva dana kasnije.
Onda sam otišao do plemićeve kuće
da obavestima Barona.
On je rekao upravniku i rekao mu da obije kuću
i da se postara o nesposobnom dečaku.
Pogledaću gore.
Nikada nisam bio u babičinoj kući
i osetio sam se nelagodno
što sam upao u nečiju kuću bez pitanja.
Bilo je čudno,
ali dok smo još uvek tražili i izgovarali Karlijevo ime,
već sam znao da je naša potraga uzaludna.
Svako ko je znao koliko je babica posvećena svom sinu,
znao je da ona nikada ne bi napustila svog ranjenog Karlija.
Za vreme sledećih nekoliko nedelja,
seoske tračare su radile prekovremeno.
Neki su tvrdili da je doktor bio Karlijev otac.
On i babica su pokušali da abortiraju dete
da njihova veza ne bude otkivena,
i tako je dete onesposobljeno.
Neki su čak tvrdili
da je smrt dokotorove žene bila sumnjiva,
i da su njih dvoje moguće odgovorni i za to.
Još bolje, doktor i babica,
potencijalne ubice,
su takodje izvršili sve ostale zločine.
Želeći da poštedi sebe i svoju zakonsku decu
od javnog otkrivanja njegove krivice,
doktor je pobegao sa njima.
28 jula Austrija je objavila rat Srbiji.
U subotu, prvog avgusta, Nemačka je objavila rat Rusiji,
a Francuska sledećeg ponedeljka.
Svečanoj službi sledeće nedelje je prisustvovalo celo selo.
Osećanje očekivanja i odlaska je bilo u vazduhu.
Sada će sve da se promeni.
Evin otac je, u vreme započinjanja rata,
doveo ćerku kući,
i na njenu molbu, je došao Ajhvald
da potraži svog budućeg zeta koji je tu živeo i radio.
Mogućnost skorog poziva ovog divnog stvorenja, moje supruge
je takode učinilo ovaj dan poseban za mene.
Sveštenik više nikada nije pominjao naš razgovor.
I očigledno nikada nije istrajao sa pretnjom da će da me prijavi.
Bio sam regrutovan 1917.
Posle rata, pošto je moj otac u medjuvrmenu umro,
prodao sam njegovu kuću u Vazendorfu,
i sa tim novcem otvorio krojačku radnju u gradu.
Nikada više nisam video nijednog seljana.