VÄLKOMMEN TILL CALVERT
Ja, nu gör vi det här.
Christy, Christy, Christy. Du är en kaxig kisse. Du kommer sent och utan råtta.
- Jag tog med öl. - För att jag bad dig om det.
Det är kul att du tar det här seriöst.
Ronnie, stör du dig på bitchen?
Då mular jag henne.
- Christy... vill du dö? - Nej, det är inte alls så, Jax.
Nu bråkar vi inte. Nu dricker vi.
Fem, fyra, tre...
- Vänta! Jag har ingen shot än. - Kom igen, Beth!
- Två. - Ett.
I Ashuras namn har vi samlats.
Ikväll, tre nätter innan höstdagjämningen
har vi samlats för att uppväcka anden
och kraften hos vår gudinnehäxa, Ashura.
Vars krafter har fjättrats av en svartsjuk och makthungrig häxpakt.
Bara fem häxor sammanbundna av sin strävan efter rättvisa
kan upplösa den onda magin som fjättrar Ashuras ande.
Ashura, hör vårt rop.
Jag är Veronica Carnahan, en direkt avkomma av Ashura.
Hennes blod pumpar i mina ådror.
Jag är Christy Carns, dotter till Arvada Carns.
Vårt blod flyter med tidvattnet.
Med ett öppet hjärta frambesvärjer jag vatten
livskällan som ger alla jordens krafter.
Jag är Jaclyn Alverton, dotter till Margret Alverton.
Vårt blod brinner med solens eld.
Jag är Taylor Lamb, dotter till Jolie Lamb.
Vårt blod blåser genom träden.
Med ett öppet sinne trollar jag fram vinden.
Jag är Elisabeth Lorringer, dotter till Robin Lorringer.
Med ett hjärta trollar jag fram skog som bränsle till elden.
Vi erbjuder dig våra samlade krafter.
Ashura, hör vår åkallan.
Vi står modigt inför dig
och accepterar att vi som människor är bristfälliga.
Med mitt blod åkallar jag din ande tillbaka till Jorden.
Med mitt offerblod, korrigerar jag det förflutna
och åkallar din ande tillbaka till Jorden.
Med mitt offerblod korrigerar jag det förflutna
och åkallar din ande tillbaka till Jorden.
Med mitt offerblod korrigerar jag det förflutna
och åkallar d in ande tillbaka till Jorden.
Prisa henne!
Kom ihåg, skär ytligt.
Med mitt offerblod korrigerar jag det förflutna
Högre!
Med mitt offerblod...
Ashura, hör vår åkallan! Återvänd till oss!
Återvänd till oss, Ashura!
Jag antar att vi måste hitta en femte.
Mamma!
Kom fram, var du än är!
Mamma!
Det ser verkligen moget ut.
Mamma?
- Det är ingen fara. Du är tillbaka. - Jag var tillsammans med henne.
Jag åt ett äpple och sen var jag täckt av maskar.
Ta ett djupt andetag. Man blir inte stark av att stressa fram nåt.
Alla ljusa handlingar balanserar i mörkret.
Idag var första gången du fick kontakt med din mamma.
Det ruttna äpplet var en mörk reaktion.
- Vi försöker igen. - Jag förstår dig.
Hade det varit min mamma hade jag inte heller slutat.
- Jag borde gå. - Vi försöker när du centrerat energin.
Kom ihåg att du är en vanlig student som är mitt i studierna.
Visst, mitt i studierna.
Eureka!
- Vad är det? - Jag har kommit på det.
Ursäkta. - Möt mig vid tornet kl. tio.
Ta med min tändsticksask.
- Det här är ju supergullig slöjd. - Vi slöjdar inte.
Vi gör en besvärjelse för att hitta en femte häxa. Jag tror att Christy...
Låt inte Ronnie hör dig uttala det namnet.
Enda sättet att upphäva förbannelsen som fjättrar Ashura är att hitta
ett fysiskt element från alla häxor som uttalade förbannelsen.
Jag antar att alla våra blodsband är bundna till den ursprungliga pakten.
Vilka är oddsen för nåt sånt?
Fem blodfläckar.
Slappna av. Blod från pakten söker en medlem.
Ametister för att jorda banden och ge balans.
Fragment från där vi befinner oss så att hon kan närma sig.
En snabbt brinnande veke för att förstärka besvärjelsen.
Vi ber Ashura manifestera en femte häxa.
Var det allt?
Det låter som hemslöjd för mig.
- Det var inte mycket till besvärjelse. - Gäsp! Nu går vi och knullar, Zak.
Ja, tack.
Jag tror det funkar, hörni.
Det var otrevligt.
Det var ett otäckt fall.
- Nej, nej! - Var inte dum. Låt mig hjälpa dig.
Ledsen, mitterminstentorna stressar mig.
- Vart ska du? - Jag bor på första våningen.
Mina vänner Jax och Ronnie bor där, men jag har aldrig sett dig.
- Vem är din rumskompis? - Nej, jag bor ensam.
Nu behöver du inte vara ensam mer.
- Jag är Beth. - Kanon. Sophie.
Vad gör du när du har kul?
Jag fattar inte att jag inte sett dig. Jag hänger här hela tiden.
- Här bor jag. - Jag hade inga vänner på gymnasiet.
Du måste bara träffa Ronnie och Jax. Vad gör du på lunchen?
- Jag ska plugga. - Jag älskar det. Vill du plugga ihop?
Jag är så lättdistraherad. Jag tar en macka vid skrivbordet.
- Okej, jag fattar. - Nästa gång, kanske?
Visst, nästa gång.
Inte konstigt att jag inte har några vänner.
Det står bara bla, bla, bla på varje sida.
Jag klara inte den här uråldriga texten, och var fan är Beth?
Bla, bla, bla, står det inget annat?
Chilla, okej. Min hjärna av den här hokus-pokusdyngan.
Chilla? Hon bad mig chilla, Jax.
Börjar det bli lite för varmt här?
Vill du ha en isfrappe?
Kom med nåt nytt själv då, Jax. Det är som att läsa lökiga dikter.
Jag kan dra ner temperaturen lite. Blir det bättre?
- Jag är ledsen... - Andas.
Det är inte roligt.
Du... vad du än behöver fixar jag.
Det jag behöver är att ni tar det här på allvar.
Jag vill att ni hittar en femte häxa!
Slappna av. Tina upp Taylor, för hon är bara en tanke.
Men utan henne är vi två häxor för lite för pakten.
Så kan vi inte ha det, eller hur?
Nej.
Kaos.
- Tack. - Käften.
Förlåt. Helvete. Åh, förlåt.
Det var på tiden, häxjävel. Var har du varit?
Om du inte kan ta det här på allvar, ska vi se till att du gör det.
Du och Zak bara drog. Jag kom så fort jag kunde.
Det är inte mitt fel att din dumma besvärjelse inte funkade.
- Du ska ju vara den smarta. - Alla har sina styrkor.
Jag har haft svårt att fokusera när Chris...
Att dö kanske var Christys styrka. Du måste gå vidare.
Jag tror jag hittat den femte.
- Var? - Jag kanaliserade hela min styrka...
Skit i det. Ut med språket nu.
Besvärjelsen fungerade. Den ledde mig till Sophie.
Jag såg när hon släckte lamporna i studentrummet när ho stängde dörren.
Såg du verkligen det?
Prisa Ashura. Du klarade det. Du har hittat en till som inte står ut med dig.
Jag menar allvar. Besvärjelsens kraft ledde mig till henne.
Vi borde kolla upp henne.
- Vad menar du? - Jag behöver nåt från henne.
Nåt från henne? Det låter ju kul.
- Nu får vi ha lite skoj! - Det var så jag såg på det också.
Bra låt.
- Vi hör av oss. - Puss, hej!
- Redan tillbaka. Är du okej? - Jag blev precis attackerad på campus.
Jag ringer vakten. Nej, det var en grupp häxor.
- Det är inte möjligt. - Jo, det är möjligt.
- Vad ville de? - Vet inte. De tog en bit hår.
- Det är inte bra. - Jag tänkte väl det.
Det finns många otäcka förbannelser man kan ge folk.
- Det gillar jag inte. - Jag får fråga Gudomligheten om svar.
Vi går direkt på källan. Det är inte slump att det sker dagen vi får kontakt.
Jag vill kontakta min mamma.
Om dina avsikter är rena, hjälper jag dig.
Töm sinnet. Frågan ska vara klar.
Om din energi inte är på riskerar vi att framkalla en parasitport.
- Har du förstått det? - Ja.
Vi kallar på mellanvärlden och ber om inträde.
Mamma!
Du är sen.
Sen till vad? Vad är det som kommer?
Mamma!
Snälla!
Mamma!
- Vad såg du? - En flicka... knivskuren och blodig.
- Vi visste att det skulle vara smärtsamt. - Det är inte smärtsamt.
- Skicka tillbaka mig, snälla. - Andas djupt.
Låt inte din mor förbruka dig.
Det kan bli efterverkningar om man missbrukar kraften.
- Jag känner mig så maktlös. - Du behöver balans.
- Sa din mamma nåt? - "Du är sen."
- Sen till vad? - Ursäkta?
- Hon är 11:15. - Tentan! Jag är sen.
Ingen fara. Titta på dina fötter.
Du är där du ska vara i detta ögonblick.
Tack.
Men du måste springa nu.
Dr Lynn? Jag har ett nytt skämt.
Ha ha. Vad pilgrimens favoritmusik?
Ingen aning, men det kommer du berätta.
- Plymouth Rock. - Jösses.
Du borde jobba på din framtoning.
Det där kallas humor. Dr Lynn, allihopa. Hon är inte riktigt med.
Skit också. Ursäkta, förlåt.
- Vad kan vi hjälpa dig med? - Jag är ledsen att jag är sen.
- Vi accepterar inga ursäkter. - Jag vet, men jag bara måste ta tentan.
- Jag vet det, men du missade den. - Okej... jag fattar.
- Jag kan stanna. - Det behöver du inte. Det är mitt fel.
Jag har inget emot det. - Jag ska ändå bara hem och spela GTA.
En till timme med amerikansk historia är mer stimulerande.
Okej, se till att ge mig tentan när hon är klar.
Sophie, den här gången har du tur.
Gör inte om det. Du är skyldig mig en tjänst.
Tack.
- James. - James, det är riktigt schyst av dig.
Vad var pilgrimernas favoritmusik?
Vadå? Jag har inte läst om deras populärkultur.
Ledsen, men det var ett skämt.
Det var ett lökigt skämt ändå. Ska vi börja?
Lycka till.
Hokus pokus filiokus. Tiden är ute.
Snälla, säg nåt jag vill höra.
Maijn fulla!
Herrejösses, det är en träff.
- Är du säker? - Jag har korshänvisningar, om du...
Nej! Det är min bok.
- Då får du nog lite på min förmåga. - Sätter du ditt liv på det?
Lita på universum, Ron. Ashura kommer att förse oss.
När hon gör det kommer jag använda kraften till att bli världens vackraste.
Ja, vi ska lita på universum.
- Vi får luta oss tillbaka och vänta. - Visst, kommer det så kommer det.
"Que sera sera", "hakuna matata".
Tänker du lita på att universum släcker elden?
- Jag, jag... - Ursäkta, jag hörde inte.
Högre, Beth!
Jag litar på dig, Ronnie.
Då så...
Du har "det". Vi litar på dig.
Okej, det lika bra ni slutar nu.
Jag blir spyfärdig och jag försöker njuta av en öl.
Helvete heller, din jävel!
Skrattar du åt mig, subba?
Din muffslickande slampa.
- Vad fan är det för fel på er? - Jag är uttråkad. Nu ska vi leka.
- Ta det lugnt, tjejen. - Dra härifrån.
Precis vad jag menade, Tingeling. Se till att dra härifrån nu.
Du skulle visat honom att han inte ska behandla mig så.
Ge mig Sophie, Beth!
- Hur då? - Gör vad som helst.
Jag bryr mig inte. Ge mig henne bara... nu!
Det blir svårt.
- Jag tog med kaffe. - Då får du komma in.
Precis i tid. Ibland blir jag så trött på mitt ämne.
Säg inte så. Historia är mitt favoritämne.
Får jag göra en rättelse.
Ibland får dåligt förberedda elevers historieuppsatser mig att somna.
Det förstår jag. Tack för att jag fick göra tentan. Jag uppskattar det.
Tacka inte mig. Tacka James.
- Jaså, du... - Ursäkta?
Han är en stilig man och det har tydligen en ung kvinna lagt märke till.
Inte direkt. Jo, han är väldigt stilig...
- Är jag så lättläst? - Det är ingen fara.
Hur var tentan? Hanterlig, får jag hoppas.
En baggis.
Jag var besatt av historia. Mamma fick alltid berätta om Salem-häxorna
innan jag gick och la mig. Det var lite läskigt.
När jag vart i din ålder var jag fascinerad av det ockulta.
Enligt legenden är att grundaren av vår stad, Henry Calverts fru, Sybil
och deras dotter Helen var medlemmar av en häxpakt.
En del tror att hon mördades med trolldom.
Det är skälet att jag kom hit.
En aktad professor ledde en utgrävning
för att gräva upp Sybil Calverts kropp.
Han trodde att hennes kvarlevor hade konkreta bevis på att häxkraft.
Jag var bara tvungen att vara med på utgrävningen.
- Vad häftigt. - Ja, och kanske inte ändå.
Allt jag gjorde var att springa med kaffe till professorn.
Men... när vi hittade Helen Calverts dagbok...
Det var speciellt. Jag var bara tvungen att ta några kopior.
- Det kan jag förstå. - Jag har en komplett kopia hemma.
Den här sidan är intressant. Ta en titt på den.
20 september 1816
Den här kvällen väckte mamma mig för att vi skulle träffa
miss McGregor och mina mostrar Aurora och Catherine
för en lektion i spådom.
Hon förklarade att det var dags att jag fick kunskap om mina krafter
för kvinnorna i släkten kan få stjärnorna att dansa.
20 september?
Märkligt, inte sant? Nästan precis 200 år sen.
Och vi hade ett meteorregn för två nätter sen.
Det verkar helt overkligt.
Det var kanske bara slumpen... jag vet inte.
Min professor trodde att han kunde släppa lös magin
genom att gräva upp Sybil Calverts kropp.
- Tror du på det? - Nej, herregud.
Han hittade hennes kropp till slut och där fanns ingen magi.
- Trist. - Verkligen...
För vi... trodde verkligen på magin.
Han blev nästan galen av att försöka bevisa sina teorier.
En av de saker jag ångrar mest...
Jag känner mig ansvarig för ha förvärrat hans besatthet.
Han var en bra man.
Bli inte rädd.
Du behöver bara vara rädd för häxor på Halloween.
Tack för kaffet. Försök att hålla tiden.
Jag ber om ursäkt.
Dr Lynn.
Jag trodde att Beth skulle ha listat ut vår plan.
Hon flippar. Hon tror att du skulle kunna döda henne som du dödade Christy.
Bra.
Vi behöver henne för uppstigandet.
Jordelement är nyckeln till att åkalla Ashura.
Beth skulle inte säga nåt även om hon visste att vi skulle döda henne.
Bara vi säger att vi är hennes vänner, håller hon tyst.
Är du säker på det här?
Översättning var knepig utan Beth, men det är ganska enkelt.
Det är bara att läsa den här skiten.
Man gör lite skit med den här skiten och då blir det ma-ma-ma-magiskt
och du befrias från din själ.
Bra, för själen börjar klia.
Med himmel och jord ber jag din själ fly bort.
Bort från ljuset, ledsagad av mörkret.
Fri från tanke, fördriven inifrån.
Rensa hjärtat från själen, som dväljs där inne.
Medan själen lämnar kroppen förseglar jag tomrummen.
Den här farkosten är inte längre värd för själen.
Den här farkosten hyser inte längre själen.
Jag ger dig portal för att nedstiga till jorden.
Jag inviterar Ashura till denna farkost.
Låt hennes själ dväljas i denna form.
Hur ser jag ut?
Själlös som fan.
Beskydd och ljus.
Hej.
Jag kommer från dr Lynns kontor.
Känner du till familjen Calvert- legenden?
Det är ingen legend.
Innan jag flyttade hit
orsakade en professor en härdsmälta på universitetet.
Efter det blev det en legend. Hurså?
Dr Lynn har Calverts dotters dagbok. Jag läste ett av inläggen.
Hon nämnde meteorregnet. I min trans sa mamma, "du är sen" till mig.
Det kan inte bara vara slumpen. Vi kommer närmare min mamma.
Allting hänger samman i den här världen.
Det handlar inte bara om dig själv.
Jag la en ljus- och beskydd-läggning.
Vad läser du in i de korten?
- Åh, fan... Jag känner den killen. - En kille? Allvarligt?
- Vad händer med ditt fokus? - Han är verkligen gullig.
Jag antar att korten får vänta.
- James! - Sophie.
- Vad gör du här? - Jag hänger i den här ma... bokhandeln .
Den som specialiserat sig på magi?
Håller du på med magi? Jag har jobbat på ett litet trick.
- Tack så mycket. - Mycket imponerande.
Du är alltför snäll.
- Vart ska du ta vägen? - Tillbaka till campus. Häng på.
Låter underbart.
Jag borde vänta med att säga det här. Jag tycker vi fungerar bra ihop.
Vi lirar inte alls då.
Jag tycker du är helt charmlös. Jag måste dra.
- Det var kul så länge det varade. - Det roliga är inte över än.
- Jag trodde jag var charmlös. - Sa jag det?
- Sophie! - Vad vill du?
Jag vill be om ursäkt för mina vänner. Det var inte okej.
- Om du vill prata med din kompis... - Hon är inte min kompis.
- Inte än i alla fall. - Om ni vill prata kan jag...
- Det skulle jag uppskatta. - Ingen fara. Jag vet var du bor nu.
Vanligt skulle det låta slemmigt, men det är helt seriöst underbart.
- Seriöst underbart. -Trevligt. - Beth. Jag heter Beth.
Wow, vilket handslag, Beth. Mina damer...
Wow! Han är så sexig. Du har en supersexig pojkvän.
- Han är inte min pojkvän. - Är han inte? Kyssen sa nåt annat.
- Förföljer du mig? - Hm... ja.
- Jag är också häxa, så... - Nu håller du käft. Vad är det med dig?
Är det här din mamma? Vad vacker. Är hon också häxa?
Det är min. Hon lärde mig det uråldriga språket.
Hon är död.
- Jag är hemskt ledsen. - Vad vill du?
Lyssna på mig. Lyssna, så lämnar jag dig ensam sen.
Visst. Tack. Okej... så Ronnie...
Psykot som kastade en orm på mig?
Ja, jag ber om ursäkt å hennes vägnar.
Vi är en pakt av häxor som vill reinkarnera vår föregångare Ashura.
Du är faktiskt en ättling till hennes pakt.
- Hur kan du veta det? - Minns du hårlocken från duschen?
Jag behöver inte oroa mig nån voodoo?
Nej, förlåt.
- Jag vet att Jax tog i lite. - Lite?
Hon är bara så passionerad. Vi är alla passionerade.
När vi väckt Ashura kommer vi få krafter.
Tänk vad man kan göra med så energi.
- Ljus och beskydd. - Ronnie säger att...
...att när non och Ashura är ett kommer vi alla bli belönade.
- Det förstår jag att hon säger. - Jag vet. Ronnie kan vara...
- En slyna. - En råtta.
Men han har haft det jobbigt. Hon är bara lite defensiv.
- Det där är ju skitsnack. - Det är inte bajsprat.
Hon ville att jag skulle be om ursäkt och invitera dig till vår pakt.
Just nu ska Jax och Ronnie för att ge Ashura en ny farkost.
Allt förarbete är klart. Vi behöver dig i den sista fasen.
Tillsammans kommer vi bli så mäktiga. Allt man velat kommer att besannas.
Min mamma... Jag har försökt få tillbaka min mamma.
Men kvinnan som hjälpt mig begränsar min förmåga. Tror du...
- Jag tror inte. Jag vet. - Då så.
Fantastiskt.
Knack, knack.
Kom in.
Hej, ni kommer ihåg Sophie.
Tack för att du kom, Sophie. Det är skönt att ha dig här.
- Det här är Taylor. - Jag minns dig från duschen.
Vi hade ju bara lite kul. Hoppas du inte tog illa upp.
Hur skulle jag kunna göra det?
Lugn, jag är vegan. Inga ormar skadades.
Är du det för hälsans skull, eller...
Det var en utmaning på sociala medier.
- Vad bra. Nu är jag här. Vad händer? - Det är en bra fråga, Sophie.
Vi ska ge det här uppstigandet en chans.
Det är en ritual i tre delar. Vi har redan utfört den första.
Vi åkte ut till Calverts Clearing och tände en vacker eld
vi dansade i månskenet och utförde en sexig offerrit.
- Eld och dans? - Gillar du inte att dansa, va?
Dr Lynn har en dagbok som beskriver samma rit, men den skedde...
- För 200 år sen? - Ja, i dag.
Så här gör vi. Välsignad vare Ashura. Våra öden är sammanflätade.
Är inte trolldom kul?
Vi är tydligen alla kopplade till pakten som förstörde Ashura
så vi måste alla delta för att återuppväcka anden.
Okej, så varför skulle hjälpa er att få all kraft?
Det för all vår skull, eller hur? Ashuras pakt förstörde hennes liv.
Nu får hon en andra chans, så hon kommer att tacka oss tusenfalt.
- Vi kommer alla få mer krafter. - Så här går det till.
Du hjälper oss och vi hjälper dig. Vi ger dig vad du än vill ha.
- Min mamma. - Behöver hon få bort en vårta?
- Hon är död. - Ursäkta mig.
Jag sörjer också min mamma.
Jag kommer döda min styvfar och återkalla henne.
Tro mig.
- Kan du återkalla min mamma? - Absolut, varför inte.
Vad måste jag göra?
Vad jag än säger.
Okej.
Jag, Sophia Fox, i närvaro av de mäktiga
gör jag detta av fri vilja och svär högtidligt på att
alltid behålla hemligheter och alltid beskydda min pakts hemligheter.
Må min kraft vändas emot mig om jag bryter dessa löften.
Vad händer nu?
Nu ger vi järnet.
För mycket socker och du blir kinkig.
Du borde inte ha kommit. Du borde veta bättre.
Sätt på ljuset.
- Hallå? - Inte fan väckte jag dig?
- Vad är klockan? - Hon är halvsex. Blev det hårt i går?
Det kan man säga.
Jag står utanför med en apelsinlemonad.
- Jag kommer ner. - Jag väntar.
- Hej, Beth, eller hur? - Tjena, snygging.
Känner jag dig?
James, James. - Är inte det märkligt? Det händer mig hela tiden.
Jag går in i köket... och så minns jag inte vad jag skulle göra där.
- Känner jag dig? - Ta det lite lugnt nu, älskling.
Stick.
- Vart ska du ta vägen? - Min vän...
- Ja, James... - Oroa dig inte för honom.
Nu ska vi ha kul.
- Snygg bil, va? - Hoppa in, häxa.
Kom igen, Sophie.
Sophie, ring tillbaka. Det är viktigt. Det är nåt som är på i väg i kväll.
Minns du mig? Jag är en butch-bitch.
Kolla vad katten släpade in.
Josie och fittslickarna. Mamma lärde mig att aldrig slå en dam.
Men du är ingen dam.
Se upp!
- Ronnie, snuten! - Buu.
Nu hade du tur.
Vad har jag glömt... Visst, ja.
Nu drar vi.
Vi har aldrig varit här. Han försökte råna dig. Du stoppade honom.
Nu har jag dig. Vi får se hur de gillar din häck i fängelset.
- De sabbade pillesnoppen. - Ja, det kommer de att göra.
Det kändes väldigt skönt.
Det är månförmörkelse.
- Det var på tiden. - Vadå?
22 september, höstdagjämningen infaller med en månförmörkelse.
Det händer vart 200:e år.
Häxor med goda avsikter känner en ökning av sina krafter.
Det är enda dagen vi kan utnyttja månens kraft
för att förgöra den onda magin som fjättrar vår Ashura.
Ska vi inte åkalla häxan, då?
Det här är så häftigt.
När processen startar kommer jag inte kunna läsa besvärjelserna själv.
Kan du vara en fin flicka och läsa den passagen.
Åh, jag får gåshud.
Ashura, hör oss!
Vi sörjer din förlorade tid och gläds åt din återkomst.
Ashura, hör vår åkallan!
Vi förenar våra krafter och ger dem till dig.
Ashura, hör vår åkallan!
Din kraft rinner genom vår pakt och i våra blodsystem.
Ett ledljus i den mörkaste natt.
- Ashura, hör vår åkallan! - Ashura, hör vår åkallan!
Ashura, hör vår åkallan!
Ashura, har stigit upp.
Jag visste att vi kunde bryta bojorna.
- Har du gjort det här? - Ja.
Du...
De kan fly, men inte gömma sig.
Om vi har nåt speciellt som är deras, kommer de springandes tillbaka.
Hon dödade precis Taylor, som hon dödade Christy.
- Hon kommer att döda oss. - Varför tog du mig till henne då?
Jag trodde det var en olycka. Jag trodde vi kunde återföra henne.
Jag trodde vi kunde återkalla din mamma och nu ska vi dö.
Nej, kunde hon fjättras förut så kan vi göra det igen.
- Vi är inte tillräckligt starka. - Då måste vi bli det.
Jag är inte redo att dö, men jag är redo att slåss.
Jag vet en som kan hjälpa oss.
- Är det du, Sophie? - Släck ljuset.
- Fick du meddelandet? - Den är här och den är ond.
- Jag vet. Hur kan jag hjälpa till? - Tjejerna är en del av en häxpakt.
De fick mig att gå med och hjälpa dem lossa Ashuras bojor.
Ashura är uppstånden. Hjälp oss att utnyttja fler krafter.
- Det är svårt att föra över kraften. - Jag måste utnyttja mer kraft.
Tänk om häxan som hanterar hennes krafter redan är död.
- Jag tänker inte låta dig dö, Beth. - Inte jag, utan din mamma.
Du sa ju att hon kontaktat dig.
Då har hon fortfarande kvar sina krafter.
Det kan gå, Sophie.
Vi åkallar världen emellan och ber om att få inträda.
Mamma!
Okej, så här gör vi. Hur besegrar vi Ashura?
Jag vet inte. Ronnie lät mig inte läsa besvärjelserna.
Hon lät mig bara läsa en passage om uppstigandet.
Dagboken... Du hade rätt, det var inte slumpen.
Hitta boken så har ni besvärjelsen.
Det är ont om tid.
Leta rätt på Helen Calverts Dagbok. Vägled dem säkert.
Lämna stan. Om vi förlorar striden, måste det finnas nån kvar som...
Var rädd om dig, Sophie. Jag önskar jag kunde hjälpa dig.
Vi ses igen.
Ljus och beskydd. Kom ihåg att jag drog korten av ett skäl.
Ge dig av nu, Emily. De har antagligen följt efter oss.
Kom igen nu!
Yo, ett ögonblick!
Det är Sophie. Snälla, James.
I så fall får Playstation vänta.
Saknat mig, älskling?
Jösses, Sophie! Vad håller ni på med?
- Vad är det som händer? - Du måste lyssna på mig, dr Lynn.
Din professor hade inte fel. Häxan han sökte åkallade vi i natt.
Ashura har stigit upp och dödat en av våra vänner.
- Har studenter dött? - Fler dör om du inte hjälper oss.
Vi måste ringa polisen.
- Magin är alltså verklig? - Minsann.
Jag tror att svaret om hu man stoppar Ashura finns i dagboken.
Helen nämnde namnet i sista anteckningen.
23 september, 1816.
Jag har sett sann skönhet.
Jag har satt sann ondska.
Det var tumult framför huset i går kväll. Moster Aurora blev sjuk.
Hennes ögon var svartare än natten. Blodet i ådrorna blev lila.
Hennes röst blev demonisk.
Hon skrek: "Ni vågar inte skrämma den stora Ashura!"
Jag smög ut ur rummet och såg mamma. Hon var täckt i ljus.
Det var först vackert,
sen skrek mamma på språket från vårt gamla land.
Sen strömmade ljus från mors händer och lindades runt moster Aurora.
Hon skrek efter hjälp. Hennes ögon var svarta.
Jorden började skaka. Mor skrek till henne igen.
- "Ljuset absorberar mörkret." - Mamma skrek orden om och om igen.
Varje gång flög eld från Aurora in i min mor, tills min moster dog.
Och min mor föll ihop.
Jag hörde henne viska: "Jag offrade mig för er skull."
Sen drog hon handen runt ansiktet och reciterade.
"Tala inte om ondskan, så ska den inte tala till dig."
Det är besvärjelsen.
Jag vet hur jag ska stoppa Ronnie.
Kom ut, var ni än är.
- Bus eller godis? - Vi måste härifrån.
- Spring, Sophie! - James?
Din lilla punkslampa.
Sophie, håll ett öga på kille, annars dör han.
- Finns det en annan väg ut? - Baksidan.
Äppel, päppel, pirum, pur... Vem är det som står på tur?
Den rödhåriga börjar gå mig på nerverna.
Vart ska vi ta vägen? Till stan? De attackerar oss inte offentligt.
Chefens order. Vi drar ner till stan.
Hon tvekar nog inte att attackera oss i stan.
- Vi kör bort från stan. - Vill du fortsätta fly, stick.
Jag tänker slåss med dig, Sophie. Sida vid sida.
Jag tror jag vet hur vi ska stoppa henne.
Välkommen till fajten.
- Hur ser planen ut? - Den liknar algebra.
Om X * Y = Ashura - måste man korsmultiplicera för att ta reda på X.
Vi är historiker. Vi kan inte matematik.
Visst ja, förlåt. Sybil sa en besvärjelse för att absorbera den onda Ashura.
Ljuset absorberar mörkret, men det dödade henne.
Jo, det stämmer, men det kanske finns en väg runt det.
Ni kan inte mena allvar.
Har du en bättre plan?
Åh, herregud!
Alla i bitchar ska dö nu.
Vi måste använda besvärjelsen nu!
Låt henne vara, bitch!
- Ge dig, Ronnie! - Jag ska förena dig med din mor!
Besvärjelsen, Beth!
Jävla subba!
Säg efter mig!
- Beth, varför fungerar det inte? - Du måste vara villig att offra ditt liv.
- Nej, Sophie! - Dr Lynn... Gör det inte.
Jag offrar mig för din skull.
Min professor skulle varit så stolt över dig, Sophie.
- Dö inte. Jag behöver dig. - Du måste avsluta besvärjelsen.
- Jag kan inte. - Du måste. Läs...
Sophie!
- Sophie! - James!
Kan du fatta? Det måste vara nån form av magi.
Bara en dålig scen.
Du har mycket att förklara.
Vill ni ha frukost?
Eller hyra ett rum?
Frukost låter kanon, Bethy.