Bror.
Måske det smukkeste ord, der findes.
Aaron, jeg havde ikke forestillet mig, at nogen ville kere sig.
Det her... Det her er det smukkeste.
Og jeg har dig at takke for det.
MYRDET KVINDE FUNDET
GEIN TILSTÅR
Efter forsvindingerne: Politiet opfordrer unge kvinder til
at være ekstremt forsigtige.
Åh, Aaron... Hvad har du gjort?
Stille, lille ven, sig intet du
Mor giver dig en skide fugl nu
Og hvis den skide fugl ikke dør
Vil du græde som aldrig før
Du er ekstremt fotogen, Angela.
Jeg gør, hvad du vil. Du må ikke gøre mig ondt!
Vi siger, at de ikke skal tigge og bede, og alligevel tigger og beder de.
Det er nogle simple regler. Og alligevel bryder de dem.
Hvor er den smuk. Du er meget talentfuld.
Hvis du lader mig gå, kan jeg hjælpe dig med at lave dem.
-Synes du virkelig det? -Ja, og du kan tjene godt på dem.
-Sælge mine dukker? Jeg elsker dem! -Undskyld! Undskyld! Jeg ville bare...
Vil du fortælle mig noget, som jeg ikke har hørt før? Hvad? Hvad?
Har du tænkt dig at fortælle mig, at du elsker mig?
-Vil du lege en leg med mig? -Ja, hvilken leg?
Sten, saks, papir. Det er min favorit. Jeg har ikke altid været god til den.
Hvordan? Mine hænder...
Du ligner en, der vælger papir.
-Siger jeg det, så taber jeg jo. -Herligt.
Klar? En, to, tre.
Nu!
Papir slår sten.
Du snyder! Nej!
Stille, lille ven...
Græd nu ikke...
Jeg vil bare kigge lidt.
Og nu... Og nu...
Nu kan du ikke sladre.
-Stå stille! -Ned på gulvet!
-Herovre. En såret hvid kvinde. -Sir!
-Dit forbandede udyr! -Nej, sir!
Dit forbandede monster! Dit forbandede udyr!
Din forbandede galning!
I har ødelagt min maske. Aaron bliver meget vred.
-Læg den. -Nej! Nej!
Vi har gennemført en grundig undersøgelse uden at finde bevis for,
at der findes en tvillingbror ved navn Aaron eller noget andet.
Det er noget vrøvl! Han hører hjemme i fængslet!
Da du betragtes som psykisk syg med en virkelighedsforvrængende fantasi,
dømmes du til forvaring
for resten af livet. Ro!
-Jeg venter på dig, når du kommer ud! -Ro i salen!
Pas på! Slipper du ud, så er jeg klar!
-I gør mig ondt! -Hold kæft, for fanden!
Jeg sagde, at det her var en dum ide.
Var det dig eller din imaginære tvilling, som gjorde det her?
Peter?
Jeg har ingen imaginær tvilling.
Godt. I kan gå i gang.
ÅR SENERE
Et eller andet sted derude findes hans ofres familier.
De skærer sikkert tænder, ligesom mig.
Han er psykopat. Han burde aldrig løslades.
Jeg forstår din frustration, men Peter og jeg har gjort store fremskridt.
Jeg er helt sikker på, at han er sluppet af med sine dæmoner.
Jeg ville ønske, at jeg troede på dig.
-Peter, er dig helt tryg ved det hele? -Takket være dig er jeg stærkere nu.
-Jeg ser frem til vore videosamtaler. -Det gør jeg også.
-Jeg er her, hvis du har brug for mig. -Tak.
Vær lykkelig og bevar troen.
Pas på dig selv, Peter.
Hvis han får tilbagefald,
så er din karriere ligeså død, som alle de piger, han dræbte.
Peter. Peter.
Hvad har jeg sagt om at gå herind, din lille satan?
-Undskyld, onkel Charles. -Er du en pige?
Kun piger leger med dukker. Kun piger er ulydige hele tiden.
Jeg ville bare se min mor.
Hvis du så gerne vil være en lille pige, skal jeg gøre dig til en.
-Nej! Slip! Hjælp mig, Aaron! -Kom her, din lille møgunge!
Nej! Aaron!
-Hallo? -Det er doktor Bauer. Alt vel i huset?
Alt er, som det skal være.
Har du klargjort din videolog? Går alt efter planen?
Ja, jeg mærker mine følelser. Jeg er, hvor jeg skal være.
-Godt. Er der problemer med Aaron? -Hvorfor? Han findes jo ikke.
Nemlig. Det er godt at høre.
Jeg er her, hvis du har brug for mig. Du har mine numre. Ring, når du vil.
Uanset hvad.
Tak. Farvel.
Peters log, dag et.
Det var ærgerligt, at min onkel lod dette smukke hus...
Han var en stor mand. Yderst respekteret.
Onkel Charles!
Gør det. Gør det.
Jeg vil ikke!
Monica Barfield? Et øjeblik, så skal jeg vise dig rundt.
-Nogen spørgsmål? -Er lejekontrakten klar?
Ja, men der noget, som jeg er juridisk forpligtiget til at fortælle.
-Er der blevet fremstillet narko her? -Nej, det handler ikke om huset her.
-Handler det udsigten? -Hvor opmærksomt. Jeg skal fortælle...
Det er lige meget. Jeg er træt af at leve i en kuffert og vil slå mig ned.
-Hvem skriver jeg checken til? -Jeg elsker en, der ved, hvad hun vil.
Peter...
Peters log, dag to.
Der skete noget mærkeligt.
Jeg blev smækket inde i skabet, som min onkel plejede at låse mig inde i.
Først troede jeg, at det var Aaron, men...
Jeg ved jo, at jeg opfandt ham.
Jeg fjernede døren, så det ikke sker igen.
Hjælp mig!
Du er på privat område! Du har ingen ret til at være her!
Forsvind!
Hallo, jeg så, hvordan du behandlede veteranen.
Okay? Pas dig selv.
-Han fortjener vores respekt. -Han fortjener et spark i røven.
Skrid!
Zoe, bliv her! Forfalskede du min underskrift for en tatovering?
Nej, far skrev under.
Du bliver her.
Har du fået en tatovering af en kolibri? Kendte du til det?
-Det ved jeg ikke. Måske. Og? -Og? Du skal være et forbillede.
Hun lytter ikke til mig, hvis jeg er efter hende ligesom dig.
Skal hun bare have lov til at gøre, som hun vil? Som hun får af sin far?
-Okay, jeg venter i bilen. -Tak for ingenting, Christopher!
Jeg giver op.
Peters log, dag tre. Jeg løb ærinder i dag. Købte dagligvarer.
-Jeg glemte mælken. -Du har glemt mere end det.
-Nej. Et fantom. -Den unge pige og hendes familie.
-Jeg gjorde ingenting. -Hun er så køn.
-Så ung. Så han hende også? -Nej.
Han findes ikke. Aaron findes ikke. Det har doktor Bauer sagt.
-Ja? -Jeg er Monica Barfield, din nye nabo.
Jeg er lige flyttet ind ovre på den anden side af gaden.
Hvor er jeg klodset.
Jeg tager den med hjem. Du skal ikke spise den efter...
-Ikke at dit gulv er beskidt. -Hvad vil du?
-Ingenting. -Ingenting?
Fik jeg sagt, at jeg hedder Monica Barfield?
Så er jeg både et fjols og klodset.
De ville have det bedre i køleskabet. Ligger køkkenet i den retning?
Min mor sagde altid, at jeg er som en elefant i en glasbutik.
-Jeg ved, hvem du er. -Monica Barfield. Din nye nabo.
-Jeg ved, hvem du er. -Har jeg glemt noget?
-Det ved vi begge. -Hvem?
-Hun har bedt dig om at se til mig. -Nej, desværre.
Du lyver om, hvem du er.
-Hvad fanden har du gang i? -Jeg ringer efter politiet. Hvem er...
Jeg er politiet, for fanden.
-Ved du, hvem det er? Du gav ham kage. -Ja, en seriemorder.
-Du må du jo længes efter døden. -Jeg er forfatter. Journalist.
-Jeg vil skrive hans historie. -Okay, og jeg er Buddy Ebsen.
Du er ikke journalist. Jeg kender din mægler. Hun fortalte mig alt om dig.
Hun sagde, at du ikke var bange for din berygtede nabo.
Du har ikke publiceret en eneste artikel.
Monica Barfield, du er ikke journalist. Du findes ikke engang.
-Ærgerligt, kriminalassistent Decker. -Hvem helvede er du?
Jeg ligner hende, ikke sandt?
Du kom for sent til at redde hende. Peters sidste offer.
-Det kan ikke være sandt. -Min søster.
Du er gået på pension. Du er ikke betjent længere. Du er bare... Doyle.
Ved du hvad, min pige? Jeg tager skiltet med mig i graven.
Jeg håber, at du har noget at drikke, hvis vi skal småsnakke.
Jeg har whisky.
Find den. Jeg kunne drikke hele flasken.
Jeg har to spørgsmål, frøken.
Fyr løs.
Tror du virkelig, at det morderiske røvhul er blevet helbredt?
-Ligner jeg en idiot? Næste spørgsmål. -Hvad har du gang i?
Vinder hans tillid.
-Hvad skal du bruge den til? -Det var et tredje spørgsmål.
Ved du hvad? Du forstår vist ikke, hvad jeg snakker om.
-Hvor gammel var du dengang? 4, 5? -14.
Din søster og de andre ofre... Jeg vil ikke engang tænke på det.
Nogle af ofrene var betydeligt større og stærkere end dig.
-Jeg har trænet til det hele livet. -Okay?
Jeg tror ikke, at det er nok.
Tja, vi får vel se. Godnat, kriminalassistent Decker.
Hun var virkelig.
Hun er enestående.
Fandens også.
-Vil du have den tilbage? -Jeg har ikke flyttet kosten.
Nej, der er gået tre dage.
-Vil du have kagefadet igen? -Nej, jeg vil skrive min bog om dig.
Jeg har travlt.
Ilex verticillata. Dem ville jeg ikke plante der.
Det er latin. Jeg har studeret botanik.
-Hvorfor ikke? -Undskyld?
-Plante dem der? -Nåh...
Stedet yder ikke optimale vækstbetingelser.
Solen og udhænget ville...
Forstået.
Kom du her ofte som barn? Da din mor døde, boede du jo hos din onkel.
-Det kan jeg ikke huske. -Løgner. Fortæl, hvad han gjorde.
-Gjorde elektrochokkene, at... -Vis, hvor han rørte ved dig.
Jeg har det fint nu.
-Og dine venner? Snakkede I om... -Jeg havde kun én ven her.
-Aaron? -Nej!
Jeg har aldrig indvilliget i at samarbejde med dig.
-Hvor længe har du stået der? -Et par minutter.
-Udspionerer du mig? -Jeg passer faktisk på dig.
-Hvad handlede det i haven om? -Det regner du nok ud.
Glem ikke, at han er en forbandet psykopat, okay?
Han slapper først af, når du ligger bundet på et bord.
Måske, men jeg tror, at han er fascineret af tanken om en bog.
Ja. Eller også vil han have dig som en del af sin nye dukkekollektion.
Stille, lille ven, græd nu ej
-Jeg er ikke lille, men en stor dreng. -Okay, er du det?
Okay.
-Så kan vi lege lege for store drenge. -Ja, det kan du tro.
Vi leger min favorit: sten, saks, papir.
-Det er en sjov leg. -Det er en rigtig sjov leg.
Taberen i sten, saks, papir skal lade vinderen gøre,
lige hvad han vil.
Det lyder sjovt, onkel Charles.
Jeg vil bare pille lidt.
Røre... Se.
Okay, Peter. Det her er sten.
Det her er papir. Og det her er saks.
Okay.
Slemme lille dreng.
Det var satans.
-Mr. Harris, hvor er jeg glad... -Du kommer for sent.
Okay...
Du spilder tiden.
Kan du huske navnet på barndomsvennen, som du nævnte?
-Jeg sagde ikke, at jeg har glemt det. -Okay, hvor fint. Så hvad er det?
Okay, lad os tale om de tretten ofre.
-Kan du huske, hvorfor du valgte dem? -Nej.
Du tog Lacey Stewart ved et stoppested. Var det hendes tøj?
Det var ikke mig, der... Jeg kan ikke huske det.
-Var det skoene, hestehalen... -Jeg kan ikke...
-Ved du det ikke? Husker du det ikke? -Er det ikke lige meget?
Du vidnede om, at Aaron fik dig...
Der findes ingen Aaron. Det har der aldrig gjort.
Hvordan var din onkel?
Jeg vinder.
Du snyder, onkel Charles.
Du tabte. Tag det af.
-Det hele. Nu. -Aaron!
Tag det af.
Tag det nu af. Tag det af!
Det hele. Det hele! Nu!
Nu, nu, nu!
-Aaron! -Peter, Peter, Peter.
Er du bange? Er du bange for at kaste op på mig igen?
Nu skal jeg fortælle dig en lille hemmelighed.
Jeg kunne lide det.
Jeg kunne lide det!
-Kom her. Kom her. Kom hen til mig. -Nej!
-Kom hen til onkel. -Jeg vil ikke!
Peter! Kom her!
Han var min onkel.
Han tog sig altid af mig.
Og han elskede mig højt.
Du burde gå hjem.
-Men... -Nu!
Vi behøver ikke tale om din onkel.
-God eftermiddag. -Kender jeg dig?
Det havde du gjort, hvis ikke dr. Bauer havde stegt din hjerne.
"Destruktive Doyle Decker". Døbte medierne dig ikke det?
-Fuck dig. -Hvor hyggeligt. Undskyld mig.
-Nej, nej. -Lad dog mr. Harris være i fred.
-Han skal fortælle om Mary Marquez. -Hvem er Mary Marquez?
-En forsvunden pige i Laconia. -Jeg husker ikke sidst, jeg var der.
-Løgnagtige svin! Hvor er liget? -Har du en ransagningskendelse?
Det tror jeg ikke, at du har, og så har du ikke ret til at chikanere ham.
Ham? Han er en morder.
-Han har udstået sin straf. -Ifølge de liberale, måske.
Har du problemer med retssystemet, må du bedrive lobbyisme i kongressen.
Hvorfor beskytter du ham?
-Jeg skriver Mr. Harris' biografi. -Okay, er det sandt?
Er der et kapitel i bogen,
hvor han beskriver, hvordan han skar Angela Grant i stykker?
-Måske et, hvor han fortæller om... -Jeg ringer efter politiet.
-Alarmcentralen. -Vil I sende en patrulje ud til...
Det er lige meget. Men tak.
Jeg beklager, hvis jeg gik over stregen. Det var ikke meningen.
Det er okay.
Okay.
I morgen?
Er du derude? Doyle!
Røvhul! Har du nogen anelse om...
-...hvor vred den betjent gjorde dig? -Ja.
Her.
Hvad...
Du har ikke spist hele dagen. Jeg havde lidt rester. Ses vi i morgen?
Okay.
Jeg tog mig den frihed at købe lidt rigtig mad til dig.
Jeg kørte forbi vinhandleren og købte de gode sager.
-Sikke et skuespil. -Det var ikke skuespil, fjols.
-Går du amok nu? -Skyd ikke på mig. Hvad tænkte du på?
-Jeg ville have ham til at reagere. -Og afsløre mig? Skal han myrde mig?
-Så han endelig får dødsstraf? -Nej, du har misforstået det.
-En pige er forsvundet i nabobyen. -Og?
Det betyder ikke, at hun er død, eller at Peter er involveret.
Ved du hvad? Du når ham ikke til sokkeholderne, okay?
Hvis du tror, at den der hjælper, så glem det.
Selvfølgelig ikke. Vil du se mit sorte bælte?
-Det redder dig ikke. -Læg dig ikke ud med mig.
Eller med mig. Det, der skete med din søster, skal ikke ske med dig!
Du er ikke min far. Hvor var du, da mine forældre døde i bilulykken?
Da jeg blev sendt i pleje og fik tæsk for at stikke af?
Og hvor fanden var du, da jeg blev voldtaget af min plejebror?
-Det vidste jeg ikke. -Selvfølgelig ikke.
Du havde dit liv. Du havde ingen grund til at interessere dig for mig.
Mit liv var forbi.
Den satan stjal det fra mig, og jeg vil gøre gengæld.
Vil du gerne i fængsel?
Jeg ryger ikke i fængsel.
-Jeg tror, at du har en hemmelighed. -Det har jeg måske.
-Opdagede din mor det? -Ja. Du er mit alibi.
-Selvfølgelig, men for hvad? -Jeg sagde, at vi tog derhen sammen.
-Hvad? Og hvis hun vil se min? -Sig, at den sidder et hemmeligt sted.
-Herregud... Hvordan opdagede hun det? -Jeg viste den til hende.
Stop! Vent, hvor...
Nej, nej. Se.
Den sidder... Her.
Må jeg røre ved den?
-Lod du en tatovør se dine babser? -Ikke helt.
-Gjorde det ondt? -I den grad.
-Jeg vil også have en. -Det vil jeg også.
Øget motivation og indstilling! Ellers ryger I ud! Forstået?
-Ja! -En! To! Tre!
Det duer ikke! En gang til! Kom så!
En! To! Tre!
Nå, du er i gang med at tanke...?
-En cigaret? -Men hr. betjent, bryder De loven?
Jeg kan gøre en undtagelse for din skyld. Jeg vil se dig brænde op.
Jøsses. Sikken vrede.
Ja, stress tager livet af en.
Nu påstår du vel snart, at du er en mønsterborger?
Hr. betjent, jeg er et nyt menneske.
-Det der falder Monica ikke for. -Hvem?
Glem det.
Du må have mig undskyldt.
Jeg skal kigge på fugle med en ny ven.
-Kommer jeg ubelejligt? -Nej, overhovedet ikke.
-Har du travlt? Så kan jeg... -Nej, kom ind.
Hør her...
Jeg... Jeg kan godt lide dine... Dine sko er pæne.
Jeg virkelig godt lide dem. Rosetterne.
Det var sødt sagt. Kan du ikke vise mig rundt i huset
og fortælle om dine minder fra dengang, hvor du boede her?
Hvad er der derinde?
Onkel Charles forbød mig at gå derind.
Han sagde, at der var ting derinde, som man kunne komme til skade af.
Jeg kan vise dig overetagen.
-Var det her dit værelse? -Nej.
-Bruger du det? -Ja.
-Til? -Terapi.
Okay. Noget, du vil dele med mig?
-Til bogen. -Nåh. Måske. Jeg...
Jeg er ikke så spontan.
Den... Den knirkede.
-Er der sket noget herinde? -Vil du have noget te?
-Du begynder at få styr på huset. -På en måde.
Er du ikke enig?
Jeg har lavet marmelade til brødet.
Jeg har styr på det.
-Hvad var det for en lyd? -Mus.
Beskriv din relation til doktor Bauer.
Hun er min terapeut. Hun kurerede mig.
Hvor lang tid tog det, før du åbnede dig?
Er du bange for mig?
Burde jeg være det?
Betroede du dig til doktor Bauer om din første gang?
Vidste du, at man kan få kræft af at indånde andres cigaretrøg?
Lad mig gå! Jeg vil hjem!
Min onkel elskede mig. Han sagde, at jeg var smuk.
Hvad vil du mig?
-Nu er vi klar. -Nej! Til hvad? Hvad vil du gøre?
Vil du lege sten, saks, papir? Det er min yndlingsleg.
Lader du mig gå, hvis jeg vinder?
Min onkel lærte mig den.
Han vandt altid.
Og så fik han sin gevinst. Tror du, at han snød?
-Ja, det gjorde han sikkert. -Nej, det gjorde han aldrig.
Han var en stor mand. Han var fantastisk.
Skal vi lege?
En, to...
Tre.
Papir tager sten. Du er vist ikke så god til det her.
Nej, jeg glemte det bare. Jeg har ikke leget den længe. Kan vi prøve igen?
Det er bare ærgerligt.
-Hvor blev du lige af? -Ja, hvorhen, når man intet husker?
Ved du det?
Peter, du kan stole på mig.
Jeg har aldrig fortalt det til nogen før,
men jeg har mine egne ar.
Min smerte stikker dybt ned i sjælen.
Der findes der hemmeligheder, som jeg må bære som et kors.
Vi er vist færdige for i dag.
Peters log, dag otte.
Hun presser mig til at tilstå.
At afsløre. At vise tillid.
Jeg vil... Jeg kan ikke.
Fortæller jeg det, så er der ingen vej tilbage.
Og alligevel føler jeg...
Der er noget bekendt ved hende.
Hvad? Nej!
Det er til min læge. Nej! Jeg vil ikke!
Nej! Jeg vil ikke tilbage dertil!
Nej, hold op!
Bøh.
-Hvilke fugle håber du, flytter ind? -Det er egentlig lige meget.
-Sikke en lang stolpe. -Egern.
Undskyld, men er det ikke et fuglehus?
Det er for at holde egern væk.
Undskyld.
Det var ikke min mening at skræmme dig i går..
Det var min skyld. Jeg pressede dig for hårdt.
Det gik mig på.
Jeg spurgte ind til den første gang, du gjorde en pige ondt.
Jeg kan fortælle,
at uanset hvad jeg gjorde eller ikke gjorde, så sladrede de altid om mig.
Og så hældte han... Min onkel hældte kogende vand...
...derned. For jeg var en slem dreng. En slem, slem dreng.
-Og så legede vi vores leg. -Sten, saks...
Men han vandt altid.
Altid.
Sig mit navn. Sig, at Barbara er her.
Sig det!
Barbara. Jeg har ændret mig.
-Det ved jeg godt. -Nej, det gør du ikke.
-Jeg tror på dig. Jeg stoler på dig. -Gør du?
Jeg vil bare pille lidt.
Røre og kigge.
Du kan ikke ændre dig.
-Det andet... -Drabene?
Det kom senere.
Ingen måtte vide noget.
Hvad... Hvem?
Vil du tage dit tøj af og lade mig gøre lige, hvad jeg vil?
Vil du det?
Lover du ikke at kalde mig slem eller sladre til nogen?
Nogensinde?
Det er ikke så let at vaske sine synder bort, vel?
Jeg... Jeg kan ikke lade hende se det.
Peter... Du kan ikke skjule sandheden for hende. Hun finder ud af det.
Nej. Hold kæft!
-Peter! -Du burde være forsigtig.
Du burde have banket på.
Rejser du væk?
Jeg flytter bare lidt rundt...
Her. Du lod til at kunne lide dem.
De er smukke. Hold da op...
Vil du spise middag med mig?
Jeg vil... gerne lave mad til dig.
Jeg fortæller alt, hvad du vil vide. Til din bog. Til vores bog.
Om en time?
Okay.
-Undskyld, hvis jeg skræmte dig. -Det er okay.
Stop.
Du mister alt.
Godmorgen.
-Tak, fordi du kom. -Jeg havde ikke andet at lave.
Det lyder tillokkende. Det her er min partner, kriminalassistent Flynn.
Vi kender hinanden.
Det er helt klart rituelt. Siger tatoveringen dig noget?
Den er kun et par dage gammel. Har nogen underrettet familien Marquez?
-Hvorfor? Det er ikke Marquez-pigen. -Hvem anmeldte det?
-En mand, der kiggede på fugle. -Den satan.
-Lige til tiden. -Undskyld, at jeg ikke har klædt om.
Kom ind.
Åh, tak.
-Du har virkelig haft travlt. -Vil du have lidt af det her?
Det er fint, tak.
Jeg skal besvare alle dine spørgsmål. Selv de svære.
-Bryder du dig ikke om champagnen? -Jeg ville ikke begynde uden dig.
-Hader du kvinder? -Nej, tværtimod.
Jeg elsker dem alt for højt.
Har du overvejet, om det er muligt at finde en kvinde,
der faktisk ville synes om det, du ønsker at gøre ved hende?
-Bortset fra at blive slået ihjel. -Jeg tror ikke...
Hvad fik dig til at vælge en kvinde fremfor en anden?
Doktor Bauer har forklaret, at jeg måske er blevet draget-
af en slags svaghed hos dem.
Svaghed?
Så doktor Bauer siger, at det var deres egen skyld?
Ikke direkte.
Er du sikker på, at du ikke misforstod hende?
Jeg har noget til dig.
Da jeg var i...
...min sygdoms greb, bar jeg den.
Hvorfor?
Den fik mig til at føle mig tryg.
-Hvorfor? -Det kan jeg ikke huske.
Det skal du.
Bar du den, da du dræbte dit sidste offer, Angela Grant?
-Hun var særlig. -Var du slem ved hende?
Ja.
Først var det nok at lure.
At kigge.
Men så...
...var jeg nødt til at røre.
Tabte hun til dig, da du tvang hende til at lege din leg, Peter?
For du spiller ikke rent spil, vel? Du snyder.
Jeg troede, at du var anderledes.
Dræbte du hende, da hun kunne have reddet sit liv med sten?
-Er det sådan her det føles? -Vent, vent, vent...
-Jeg vil ikke... -Mig? Jeg afslutter bare vores bog.
-Men jeg forstår det ikke. -Det gør du vist.
-Nej, det her er forkert! -Ja, det er det. Nej, det er det ikke.
Jeg burde have vidst, hvorfor du tiltrak mig. Du er ligesom mig.
I dine drømme!
Lad mig hjælpe din minimale hjerne med at forstå det her:
Dit sidste mordoffer var min søster!
-Hun betød alt for mig. -Nej...
Og det var du ligeglad med.
Og nu er det mig, der er ligeglad.
Vent! Jeg er rask nu!
Næppe, Petey.
Lad os lege en leg. Måske er jeg uheldig.
Er du klar?
Hjælp!
Bliv her.
Ja?
Jeg søger min patient Peter Harris. Hvem er du?
Monica Barfield, husholderske. Mr. Harris er i byen.
-Han har ikke nævnt en husholderske. -Det er min første dag.
Jeg har kørt langt og venter gerne.
Mr. Harris gav mig klare instruktioner: Ingen gæster.
Jeg er hans terapeut, og jeg skal tale med ham.
-Desværre, ingen gæster. Gå nu. -Jeg kigger mig omkring.
-Peter! -Jeg har brug for jobbet, så gå nu.
-I har vist spist sammen? -Ja, men han gik lige bagefter.
Han bad mig om ikke at lukke nogen ind.
-Er det der kælderdøren? -Peter sagde, ingen gæster.
Ved du, hvad han gjorde ved de stakkels kvinder dernede?
Sidste chance. Jeg ringer efter politiet.
Okay. Men det er afgørende, at Peter ringer, når han kommer hjem.
Det er doktor Bauer.
Herregud! Jeg står udenfor hans hus nu.
Jeg tog fejl med hensyn til Peter. Skynd jer.
Nej, nej.
Sten, saks, død.
Jeg vælger saks. Eller ja, kniv.
Bad min søster for sit liv?
-Men jeg elsker dig jo. -Det er ikke godt nok.
-Du elsker jo også mig. -Ligner det her kærlighed?
Du kan give, men du kan fandeme ikke tage, vel?
Jeg gjorde det ikke. Det var ikke mig.
Aaron! Aaron! Aaron!
Aaron fik mig til at gøre det.
Han eksisterer ikke. Det har han aldrig gjort.
Farvel, Peter.
Det der kan jeg ikke tillade.
Men han findes jo ikke!
Jeg findes i allerhøjeste grad, Og i øvrigt talte han sandt.
Jeg valgte pigerne. Det var let.
Jeg døde jo som spæd. Og fandtes jeg ikke, hvordan kunne jeg så straffes?
Her er endnu en pille at sluge.
Din søster døde ikke som jomfru.
Jeg har sat lås på døren. Lig ikke bare der! Fang hende!
-Skynd dig, du er så langsom! -Slap af. Jeg har jo låst dørene.
Jeg vidste ikke, at vi havde flere. Lad os more os lidt.
Bøh.
-Stik af! Lid ikke samme skæbne. -Jeg må afslutte det her.
Du er ikke virkelig.
-Der er nosser i dig. -Du har ingen anelse.
Jeg smadrede Peter. Og jeg kan gøre det samme ved dig.
Her! Grib.
Satans!
Jeg troede, at du var anderledes,
men du er præcis som alle de andre.
Du er præcis
som alle de andre.
Hvad har du nu gjort? Det er min fødselsdag.
-Hold dig væk! -Vis, at du elsker onkel Charles.
Har du stadig kjolen, som jeg købte til dig?
Jeg er ikke en lille pige. Jeg er en dreng!
Jeg er en dreng. Jeg er en dreng!
Nej! Nej! Hold dig væk!
Herregud. Det er overstået.
-Tænk, at jeg skulle få det med. -Han slipper væk. Han slipper væk!
-Hvem? -Han ligger på kontoret. Aaron!
Han er væk. Forstår I det ikke?
Jeg var næsten fri! Nu lader hun mig aldrig i fred!
Angela. Min søster.
Lad mig gætte. Hun tror, at Harris' tvillingbror virkelig fandtes?
Hun taler med sin døde søster, så hun er ligeså gal, som han var.
Hun har forsøgt at dræbe Peter i hele sit liv, og nu har hun intet tilbage.
Ja. Bliver hun nogensinde normal?
Undskyld mig. - Doktor Bauer. Undskyld?
Okay, jeg kommer. Tak.
Doktor Bauer kommer og skriver under. Der findes et venteværelse...
Det er okay, jeg kigger selv til patienten. Hvor var det, hun lå?
Mærkeligt.
Du må ikke... Vent!
Herregud! Herregud!
Kode grå på tredje!
Herregud...
Herregud.
-Jeg ringer 112. -Okay, jeg går hen til...
Hallo! Hallo!
Hallo! Du må ikke...
Nej!
Fandens! Satans også!
Forbandede lort!
Mor afleverede os hos onkel Charles.
Han afleverede så mig til de sociale myndigheder. Man så mig aldrig igen.
Onkel Charles udnyttede Peter, så jeg tog mig kærligt af ham.
Derefter var det bare min bror og jeg.
Vi var påpasselige med aldrig at blive set sammen.
Vildt, ikke?
Og så begyndte vi på vores lille leg. Sten, saks...
...død.
Jeg valgte ofrene, men Peter myrdede dem.
Det var vel hans eneste måde at opnå nydelse på.
Den syge stodder.
Stille, lille ven, sig intet du
Mor giver dig...
...en lille fugl nu
Det glemte jeg jo næsten.
Du må gerne skrige nu.
Oversættelse: J. Petersen