www.subtitrari-noi.ro
Traducerea și adaptarea: Azael - facebook.com/AzaelRO
A fost o dată ca niciodată...
O fată pe nume Ella.
Ea nu vedea întotdeauna lumea așa cum era, ci cum putea fi.
Cu puțină magie.
Draga mea!
Pentru părinții ei, era o prințesă.
Într-adevăr, nu avea titluri, nici coroană, nici castel.
Dar era regina propriului ei regat,
care se întindea de la casa până la luminișul de la marginea pădurii,
unde oamenii ei au trăit generații întregi.
Cu domnul Gâscă... Și toată familia animalelor.
Bună ziua! Ce crezi că faci acolo?
Lasă-i și pe cei mici să mănânce!
Doar nu vrei să te doară stomacul.
Gus, ești un șoricel foarte neastâmpărat!
Nu-i așa, Jaq?
Nu trebuie să-i mănânci fructele gâștei!
- Nu-i așa, mămică? - Tot mai crezi că te pot înțelege?
- Nu este așa? - Sigur că da.
Cred că animalele ne ascultă și ne vorbesc, dacă dorim să le ascultăm.
- Așa învățăm să avem grijă de ele. - Și de noi cine are grijă?
Nașele noastre, zânele, desigur.
- Și în ele crezi? - Eu cred în orice.
Atunci și eu cred în orice!
Tatăl ei era negustorul ce mergea peste hotare
și-i aducea tribut din toate ținuturile supușilor ei.
Ella!
Unde sunt fetele mele frumoase?
Unde e fiica mea?
Ella îi ducea dorul teribil când era plecat,
dar știa că întotdeauna avea să se întoarcă.
Tată, bine ai venit acasă!
Ai mai crescut!
Ce-a fost asta?
Asta...
Am găsit-o agățată de un copac.
S-ar putea să găsești ceva înăuntru.
E foarte drăguț!
În franceză, se spune "papillon".
- Papillon! - Foarte bine!
Doriți să dansați cu mine, domnișoară?
- Vă rog! - Mulțumesc!
Îmi stai pe picioare!
Începem?
Este un fluture!
Totul era așa cum trebuia să fie.
Erau o familie fericită și mulțumită de viața lor.
Se iubeau foarte mult.
Când voi fi rege, tu vei fi regina mea.
Levănțică verde, levănțică albastră,
Trebuie să mă iubești, Fiindcă eu te iubesc.
Dar tristețea poate apărea în orice regat, oricât de fericit ar fi.
Și așa a intrat în casa Ellei.
Vino...
Ella... Draga mea!
Vreau să-ți împărtășesc un secret.
Un mare secret, care te va ajuta să treci prin toate testele vieții.
Trebuie să ții minte ce îți voi spune.
Fii curajoasă și blândă.
Ai mai multă blândețe într-un deget decât au alții în tot trupul.
Iar blândețea are putere!
Mai multă putere decât crezi.
- Și e cu adevărat magică. - Magică?
Fii curajoasă și blândă, draga mea.
- Îmi promiți că așa vei fi? - Promit!
Bravo...
Trebuie să te părăsesc foarte curând, draga mea.
Te rog, iartă-mă!
Bineînțeles că te iert!
Timpul a trecut, iar durerea a devenit amintire.
În adâncul inimii, Ella era neschimbată.
Fiindcă își amintea promisiunea făcută mamei sale.
"Fii curajoasă și blândă."
În schimb, tatăl ei nu era deloc același.
Dar spera la vremuri mai bune.
"Apoi am ajuns acasă, unde am cântat îmbucurător cu soția mea."
"Nu știu să fi existat un bărbat mai fericit ca mine."
Și așa se termină povestea de azi.
Iubesc finalurile fericite! Tu ce părere ai?
Sunt favoritele mele.
- Așa și trebuie să fie. - Ella...
Am ajuns la o concluzie...
Poate ar trebui să începem un nou capitol.
Într-adevăr, tată.
Îți amintești că la un moment dat, în călătoriile mele,
l-am cunoscut pe domnul Francis Tremaine.
Da... Liderul Alianței Negustorilor, nu-i așa?
A fost. A murit, sărmanul.
Văduva lui...
E o femeie onorabilă!
Singură... Deși e încă în floarea vârstei.
Ești îngrijorat, nu știi cum să-mi spui,
dar nu ai de ce să-ți face griji.
- Dacă te va face fericit... - Da!
Voi fi fericit!
Crezi că mi s-a îngăduit o ultimă șansă?
Până acum, nu credeam că voi mai avea asemenea gânduri!
Sigur că îți este îngăduit, tată!
Îți va fi mamă vitregă și vei avea două surori adorabile
cu care să-ți petreci timpul.
Fii curajoasă și blândă!
Bun venit, domnițelor! Bine ați venit!
- Ești foarte drăguță. - Sunt foarte bucuroasă să vă cunosc.
- Ai un păr foarte frumos! - Mulțumesc!
- Ar trebui să-ți faci o coafură. - Sigur...
- Doriți să vă prezint casa? - Ce a spus?
Vrea să ne prezinte ferma pe care o numește ea casă.
Țineți animale și înăuntru?
Cât de încântător. Cu adevărat mirific.
Lucifer...
Viitoarea mamă vitregă era o femeie tăioasă și rafinată.
Cunoștea și ea durerea, dar o suporta cu un deosebit fler.
Nu mi-ai spus că fiica ta e atât de frumoasă!
Seamănă cu...
Seamănă cu mama ei.
Într-adevăr.
De cât timp a locuit aici familia ta?
De peste două sute de ani.
Nu s-a gândit nimeni să redecoreze în tot acest timp?
Anastasia... Liniște.
Nu vrei să pari necinstită.
Mama vitregă a Ellei, fiind o doamnă cu un spirit aprins,
a început să readucă viața și râsetele în casă.
Ia te uită cine petrece aici!
Jaq, Teddy, Matilda... Și Gus Gus cel lacom.
Și tu ce crezi că faci, Lucifer?
Jacqueline e oaspetele meu și nu ai voie să mănânci oaspeții.
Fugi, ai destulă mâncare care să te mulțumească.
Doamnele trebuie să se ajute între ele.
Pierzi petrecerea.
Am foarte multe chestii de rezolvat.
Și o să plec mâine dimineață.
Dar abia te-ai întors din ultima călătorie.
- Chiar trebuie să pleci? - Doar pentru câteva luni, draga mea.
Ce ai vrea să îți aduc de peste hotare?
Surorile tale vitrege, mi-au cerut...
Umbrele de soar și dantelă.
Tu ce vrei?
Adu-mi primul ram care-ți atinge umărul în această călătorie.
E o cerere inedită.
Va trebui să-l iei cu tine pe drum și să te gândești la mine când îl vezi.
Iar când îl vei aduce înapoi, voi ști că te-ai întors.
Asta vreau cu adevărat.
Să te întorci.
Orice ar fi!
Mă voi întoarce.
Cât voi fi plecat, vreau să fii bună cu mama ta vitregă
și cu surorile, chiar dacă vor fi dificile.
- Îți promit! - Mulțumesc!
Întotdeauna voi lăsa o parte din mine în urmă, Ella.
Să nu uiți asta.
Și mama ta e aici, chiar dacă nu o poți vedea.
Ea e inima acestei case.
De-asta trebuie să prețuim mereu această casă, pentru ea.
Îmi e dor de ea.
Ție îți este dor de ea?
Tare dor.
- Amintește-ți de dantelă! - Și de umbrele!
E pentru tenul meu! Ten înseamnă piele, în caz că nu știi!
La revedere!
La revedere, Ella!
- Te iubesc! - Și eu pe tine!
Ella, draga mea.
Haide, nu te întrista.
- Da, mamă vitregă. - Nu-i nevoie să-mi spui așa.
Poți să-mi spui doamnă.
Anastasia și Drisella au împărțit întotdeauna o cameră.
Sunt fete foarte afectuase.
Ți-ar plăcea, nu-i așa? Uneori, îmi vine să-ți scot ochii!
Cred că se simt puțin restricționate în camera pe care o au.
Dormitorul meu e cel mai mare, după cel pe care-l împarți cu tata.
Poate vor dori să-l împartă.
Ce idee minunată!
Ești o fată foarte bună!
- Eu o să dorm... - În pod!
Chiar așa.
- În pod? - Da, numai temporar.
Până voi redecora toate camerele din casă.
Podul e foarte aerisit și nu vei mai auzi toate bârfele și zgomotele.
Ți-ar fi și mai bine dacă ai lua toate vechiturile astea cu tine,
ca să îți țină de urât.
Ei bine... Măcar aici e liniște.
Bună, Gus Gus!
Haide, Gus Gus, știu că poți!
Deci, aici vă adăpostiți voi.
Se pare că va fi și refugiul meu.
În regulă!
- Ce țărancă! - Asta e ultima picătură!
Nu pot să cred că vorbește singură!
Cât de plăcut!
Fără pisici.
Și fără surori vitrege.
- Avem o soră retardată! - Eu am două asemenea surori.
- Te-am auzit! - Cu cine vorbea?
E nebună!
- Bună dimineața. - Bună dimineața, domnișoară Ella!
Bună dimineața, Tom!
Bună dimineața.
Te superi dacă iau... Ce ou frumos! Bravo!
Mulțumesc!
- Bună dimineața! - Neața!
- Mulțumesc, domnișoară Ella. - Cu plăcere!
Ella!
Diminețile nu erau pe placul surorilor vitrege.
Și nu erau pricepute la păstratul curățeniei.
De fapt, nu prea erau pricepute la nimic.
Taci, te rog.
Ella își găsea alinarea în scrisorile primite de la tatăl său.
Erau rare, primindu-le la săptămâni sau chiar luni distanță între ele,
dar îi aduceau gândurile lui din ținuturi îndepărtate.
A venit poșta!
Până când, într-o după-amiază...
Fermierule Jon?
Domnișoară Ella...
Tatăl dumneavoastră...
S-a îmbolnăvit pe drum.
Apoi și-a pierdut cunoștința...
Și nu mai este.
Spre sfârșit, a vorbit numai despre dumneata.
Și despre mama dvs.
M-a rugat să vă aduc asta.
Cum rămâne cu dantela mea?
Și umbrela mea!
Nu vă dați seama? Nu asta contează!
Suntem ruinate!
Cum o să trăim?
Vă mulțumesc.
Cred că v-a fost foarte greu să faceți asta.
Într-adevăr, cum aveau să trăiască? S-au luat măsuri financiare.
Mama vitregă a dat afară toți servitorii.
Mama și surorile vitrege au tratat-o rău tot timpul.
Odată cu trecerea timpului, o considerau mai puțin soră
și mai mult slujitoare.
Și așa, Ella a rămas cu toată munca.
Era un lucru bun pentru ea, fiindcă o făcea să uite de durere.
Sau așa îi spunea mama vitregă.
Alături de cele două fiice ale sale,
îi ofereau Ellei cu satisfacție
din ce în ce mai multă muncă.
Totuși, împărțeau cu ea mâncarea de la masă.
Mai bine zis, resturile de la masa lor.
Nu avea cine știe ce prieteni.
Adică, prietenii ei erau foarte mici.
Aici erați!
Ați venit să mâncați cu mine?
Dar pe cei care-i avea, îi trata cu inima și cu mâinile deschise.
E masa voastră.
Uneori, la finalul zilei, în pod era prea frig pentru a putea dormi acolo.
Așa că, se așeză lângă tăciunii aproape stinși ai șemineului
pentru a se încălzi.
Credeam că e gata micul dejun.
Este gata, doamnă. Eu doar întrețin focul.
În viitor, se poate să-ți fie frig după ce termini?
Cum doriți.
Ella, ce ai pe față?
Doamnă...?
E cenușă, din șemineu.
- Du-te și curăță-te! - Ne vei scutura cenușă în ceai!
I-am găsit un nume nou!
- Cenușia! - Sună cam murdar.
Ella cea murdară!
Cenușăreasa! Așa îți vom spune!
Fetelor, sunteți așa deștepte!
Asta pentru cine e?
Se pare că am uitat de cineva.
Acolo stau eu.
Mi se pare că ți-am cere prea mult, să pregătești și să ne servești
micul dejun, după care să rămâi și la masă cu noi.
Nu ai prefera să mănânci când termini toată treaba, Ella?
Sau mai bine zis, Cenușăreaso.
Cenușăreasa.
Numele poartă putere.
Sunt la fel ca vrăjile.
Și dintr-o dată, i s-a părut că mama și surorile vitrege
chiar o transformaseră într-o ființă de trudă, o ființă cenușie.
Fugi! Repede, prietenul meu, altfel te vor prinde!
Poate că a fost mai bine că avea surori crude.
Fiindcă dacă n-ar fi fugit în pădure, nu l-ar fi cunoscut pe prinț.
Domnișoară!
Domnișoară, așteptați!
Sunteți bine?
Eu sunt bine, dar pe el l-ați speriat de moarte!
- Pe cine am speriat? - Pe cerb!
De ce îl urmăriți așa, v-a făcut vreodată ceva?
Vă mărturisesc, nu l-am mai întâlnit până acum.
- Vă este prieten? - E o cunoștință.
Fiindcă tocmai ne-am cunoscut.
L-am privit în ochi și...
După ce m-a privit și el, mi-am dat seama că mai are mult de trăit.
Domnișoară, cum vi se spune?
Nu contează cum mi se spune.
Nu ar trebui să fiți în adâncul pădurii singură.
Nu sunt singură, sunt cu dvs.
Domnule...? Dumneavoastră cum vi se spune?
Nu știi cine sunt?
Pardon, voiam să spun că mi se zice Kit,
cel puțin așa îmi zice tata, când se simte bine.
Și...
- Unde locuiți, domnule Kit? - La palat.
- Tata mă învață meseria lui. - Ești ucenic?
Într-un fel...
E un lucru foarte bun. Se poartă bine cu dvs?
Cred că se poartă mai bine decât merit, sincer să fiu.
Cu dvs cum se poartă?
Se poartă așa cum le îngăduie firea.
Îmi pare rău.
Nu e vina ta.
Nici vina ta nu e, așa-i?
Nu e chiar atât de rău. Altora le este mai greu, sunt sigură.
Trebuie doar... Să ai curaj și blândețe.
- Sunteți de acord? - Da.
Aveți dreptate.
Exact asta cred și eu.
Vă rog, nu-i lăsați să-l rănească!
Vedeți dumneavoastră, suntem la vânătoare, asta se face la vânat.
Doar pentru că un lucru se face, nu înseamnă că trebuie făcut!
Din nou, aveți dreptate.
Atunci... Îl veți lăsa în pace?
Îl voi lăsa.
Vă mulțumesc foarte mult...
Domnule Kit.
Sire! Aici erați, Al...
Kit! Kit! Sunt Kit! Mă cheamă Kit!
Vin imediat.
Ar fi bine să vă grăbiți... Domnule Kit.
Ți-am zis... Vin imediat.
Sper să te mai văd cândva, domnișoară.
Vă împărtășesc speranța.
Vorbești de parcă ai fi primul om care a întâlnit o fată frumușică!
Nu era doar o fată frumușică! Adică, era frumușică,
dar era mult mai mult în spatele acelei frumuseți.
Cât de mult putea să fie? Nu o cunoști, de unde știi asta?
Mi-ai spus că tu ți-ai dat seama imediat cu mama!
Nu-i același lucru. Mama ta era prințesă.
- Ai fi iubit-o oricum! - Nu aș mai fi văzut-o niciodată,
fiindcă nu se cuvenea.
Tatăl meu mi-ar fi spus ce îți spun eu acum ție.
- Și l-aș fi ascultat. - Nu-i adevărat.
- Cum să nu! - Sigur că nu!
- Nu cred. - Am înțeles...
Cum e?
Majestate...
Nu contează.
Dacă te gândești atât de mult la cum să formulezi, am prins ideea.
Tată...
Toți trecem prin asta.
Vino. O să întârziem.
Punctualitatea este politețea prinților.
Maiestatea Sa, Regele!
Sunt sigur că ai vorbit cu tatăl tău despre ce ai făcut în pădure.
Nu-i treaba ta, Arhiduce.
Treaba dvs e și treaba mea, Maiestate.
Nu este bine să lași cerbul în pace la vânătoare.
Doar pentru că un lucru se face, nu înseamnă că trebuie făcut!
Sau ceva de genul...
Maestrul Phineus, stăpânul pensulei, vă așteaptă răbdător.
Fă-l să pară bun de însurătoare, maestre.
Poate o să avem noroc de o pețitoare atractivă,
chiar dacă fiul meu nu-mi va lua în seamă sfaturile.
Voi încerca cu sârguință să vă mulțumesc, Maiestate.
Dar să știți că nu pot face miracole.
Splendidă pânză, maestre Phineus.
Mulțumesc! De parcă ar ști ceva despre artă...
Să înțeleg că portretele acestea chiar vor fi trimise peste hotare
pentru a-i îndupleca pe cei puternici să vină la balul acela plictisitor?
- Balul care este o tradiție iubită. - Bal la care îți vei alege mireasa!
Dacă trebuie să mă căsătoresc, de ce n-aș putea lua o fată de la țară?
Câte divizii militare n-ar aduce această fată de la țară?
Cum ar face regatul mai puternic?
Suntem un regat mic, printre state mărețe, Maiestate.
Și lumea e periculoasă.
Ascultă, băiete.
Vreau să las regatul așa cum te las pe tine, în siguranță.
Ai dreptate, tată.
Dar am o condiție.
Trimiteți invitații tuturor, nu numai nobilimii.
Și celor de aici, și celor de peste hotare.
Voi ce credeți? Asta ar mulțumi poporul?
E dincolo de puterea mea, Maiestate, dar...
Mi-ar prinde bine puțină veselie autentică!
Cred că putem face o înțelegere.
Un bal pentru popor... Și o prințesă pentru prinț!
Mi se pare un pas în direcția bună, dacă mă întrebați.
- Nu te-am întrebat! - Îmi cer scuze.
Mi s-a urcat vopseaua la cap. Jos, Sampson, te rog.
Jos, jos... Nu atât de mult!
Și am ajuns la podea.
Sunt la podea, la propriu. Îmi cer scuze...
De fapt, te prind dintr-un unghi bun.
Frumoase nări. Îmi dai o pensulă, te rog?
Nu arătați bine, domnișoară.
Chiar deloc.
De ce rămâneți acolo, dacă sunteți trată așa?
Fiindcă le-am promis ceva părinților mei.
Le-am promis că voi prețui locul în care am fost atât de fericiți cândva.
Au iubit casa aceea și...
Nu mai am multe lucruri care să-mi amintească de ei.
Acolo e casa mea.
Liniște!
Peste două săptămâni, în această zi,
se va ține la Palat Balul Regal.
La acest Bal, după vechia noastră tradiție,
prințul își va alege o mireasă.
La porunca prințului, se declară prin acest manifest
că orice fecioară din regat, fie nobilă sau om de rând...
Este invitată să participe.
Aceasta este porunca nobilului nostru Rege!
Ella era încântată până peste cap,
voia să-l vadă pe Kit, ucenicul.
Surorile vitrege erau intrigate de ideea întâlnirii unui prinț.
O să-l păcălesc și-o să-l fac să mă iubească!
O să-i sucesc mințile!
Calmați-vă!
Fiți atente la mine.
Una dintre voi trebuie să-i câștige inima prințului,
dacă veți face asta, ne vom elibera de viața de calvar
în care am fost prinse când am venit în văgăuna asta!
O să fiu prințesă!
Ba nu, eu voi fi prințesă!
Dacă ne-ai adus toate știrile, de ce mai ești aici?
Trebuie să te întorci imediat în oraș,
să îi spui croitoresei să ne facă trei rochii rafinate, de bal.
Trei?
E foarte frumos din partea dvs.
Cum adică? - V-ați gândit și la mine.
- Crezi că m-am gândit la tine? - Crede că cealaltă rochie e a ei!
Sărăcuța Cenușăreasa, cât de penibil!
Ești prea ambițioasă și nu-ți prinde bine!
Eu vreau doar să-mi văd prietenul.
Lasă-mă să îți spun foarte clar.
O rochie pentru Anastasia, o rochie pentru Drisella
și încă una pentru mine. După moda pariziană!
Sunt sigură că știe ce-ai zis!
Bineînțeles că știu ce e moda pariziană.
Mă voi ocupa eu de asta.
Bun... Atunci totul e lămurit.
Acum, du-te! Toate fetele din regat îl vor pe prinț,
trebuie să ajungi la croitoreasă, înainte să aibă prea mult de lucru!
- Spune-mi ce a spus, Drisella! - Vorbesc franceză tot timpul!
Treziți-vă, Alteță, sunteți cu mintea în altă parte.
- Îmi cer scuze. - Ești așa de la vânătoare încoace.
Nu-mi pot lua gândul de la fata aceea minunată!
- Veți cunoaște destule fete. - Nu ca ea... Avea spirit!
- Și o bunătate nativă. - Nu avea și vreo soră?
Nu știu. Nu știu nimic despre ea.
Poate fata asta misterioasă va veni la bal.
De-asta ai deschis ușile și pentru oamenii de rând.
- Nu, asta e pentru binele poporului. - Desigur.
- Cat de superficial din partea mea. - Crezi că va veni sau nu?
Când va veni îi veți spune că sunteți prinț
și că prinții își pot alege orice soție doresc.
Da, râzi!
Știi că tata și Arhiducele vor să mă căsătoresc cu o prințesă.
Dacă fata din pădure e așa încântătoare cum o lauzi,
poate îi va face să se răzgândească.
Ziua balului a sosit.
Tot regatul își ținea răsuflarea, așteptând ce urma să vină.
Vrei să fiu regina ta? Eu?
Mai strâns!
Mai strâns. Asta e!
- Ești superbă, soro. - La fel ești și tu.
Trebuie să concurăm pentru mâna prințului!
Dar asta nu înseamnă că vor fi sentimente negative între noi.
Sigur că nu, dragă surioară!
Nici prin cap nu mi-ar trece să te otrăvesc înainte de bal!
Cum nici mie nu-mi trece prin minte să te împing în fața unei trăsuri.
Nici să îți las creierii pe scările palatului când ajungem nu îmi surâde.
Până la urmă, suntem surori!
Iar sângele apă nu se face!
- O să-l lăsăm pe prinț să decidă. - Mă întreb cum e prințul...
Ce contează cum e prințul? E mai bogat decât oricine.
N-ați vrea să îl cunoașteți înainte să vă căsătoriți cu el?
Sigur că nu, m-aș putea răzgândi!
Fac pariu că tu nu ai vorbit niciodată cu un bărbat, nu-i așa?
Am vorbit odată... Cu un gentilom.
Cu vreun servitor, sunt sigură. Sau poate vreun ucenic.
Da, era ucenic!
Toți bărbații sunt proști, asta spune mama.
Cu cât înveți asta mai repede cu atât mai bine.
Îmi acordați primul dans, domnișoară?
Suntem fermecătoare și puțin obraznice!
- Vreau să o probez. - Nu, eu vreau s-o probez!
Nu era prima dată când Ellei i se făceam milă de aceste fete.
Erau atât de urâte la interior,
pe cât erau de aranjate la exterior.
Chiar dacă mama vitregă nu a comandat o a patra rochie,
Ella nu a găsit vreun motiv pentru care nu și-ar face singură rochia.
Totuși, avea ceva ajutor.
Dragele mele fete... Când vă văd așa...
Mă faceți să cred că una dintre voi chiar îl va cuceri pe prinț!
Și când te gândești că am doi cai pe care pot paria!
Îndrăznesc să spun că nimeni nu va străluci ca fiicele mele.
- Cenușăreaso. - Nu v-a costat deloc.
Este vechea rochie a mamei și m-am gândit să o îmbrac eu.
Crede că va fi frumoasa balului! Nimeni nu vrea o servitoare de soție.
- După tot ce am făcut... - Nu vreau să vă stric planul!
Nici nu vreau să-l cunosc pe prinț!
Stai liniștită, nu-l vei cunoaște, fiindcă nu vei merge la bal!
Dar toate fecioarele din regat sunt invitate.
Prin ordinul regelui!
La rege mă gândesc și eu.
Ar fi o insultă pentru regalitate să te ducem la palat
îmbrăcată în zdrențele astea.
Zdrențe? Asta a fost a mamei mele.
Îmi pare rău că trebuie să îți spun...
Dar gusturile mamei tale erau îndoielnice.
Chestia asta e atât de demodată...
Încât se rupe, pur și simplu, de la sine!
Umărul s-a rupt!
Se alege praful de ea.
E numai o rochie demodată și ridicolă!
Cum poți să faci asta?
Cum aș putea face altfel?
Nu vreau să îmi vadă cineva fiicele în preajma ta!
Și-ar strica imaginea dacă ar sosi alături de o servitoare jigărită.
Asta ești și asta vei fi întotdeauna!
Ascultă-mă cu atenție! Nu vei merge la bal!
Îmi pare rău, mamă! Îmi pare rău.
Ți-am promis că voi avea curaj, dar nu mai am!
Nu mai cred în nimic!
Scuzați-mă!
Mă puteți ajuta, domnișoară?
Cu o coajă de pâine și puțin unt sau lapte?
Da, sigur că da. Cred că pot să-ți găsesc ceva.
- De ce plângi? - Nimic important.
Nimic important, zici?
Ce-i un bol de lapte? Nimic important.
Dar blândețea face ca nimicul să fie absolut totul.
Nu vreau să te grăbesc, dar să știi că nu ai mult timp.
De unde mă știi? Cine ești?
Cine sunt? Credeam că ți-ai dat seama.
Eu sunt nașa ta, zâna!
- Nu se poate. - De ce nu?
Zânele nu există. E doar ceva inventat pentru copii.
Nu credea mama ta în ele? Nu spune că nu, fiindcă am auzit-o.
Ai auzit-o?
Bine! Să începem cu începutul.
Să mă schimb în ceva mai confortabil.
Așa-i mai bine!
Acum, unde am rămas?
- Cum ai reușit...? - Da... Ia să vedem.
Ne trebuie ceva care seamănă foarte bine cu o caleașcă.
- Lemnul acela! - Nu prea seamănă a caleașcă.
Nu, eu caut un fruct sau o plantă.
- Ai cumva vreun pepene verde? - Nu.
- Pepene galben? - Nici măcar nu știu cum arată.
Anghinare? Nucă de cocos?
O roșie mare?
Avem dovleci.
Va fi o premieră și pentru mine. Dar premierele sunt interesante.
Nu prea lucrez cu dovleci, sunt prea moi.
Ia să vedem... Ăla arată bine. Vreau un cuțit!
- Poftim! - Mulțumesc, draga mea.
Bună, prietenul meu portocaliu și straniu, e vremea să te culegem.
Superb!
- E foarte greu! - Ai grijă la șoricei!
Asta este. Hai să-l facem aici.
Ce să facem?
Să transformăm dovleacul în trăsură!
Sunt puțin nesigură.
- Vrei să-mi închid ochii? - Ar fi mai bine.
Hai să vedem ce se întâmplă!
Ceva nu a ieșit cum trebuie.
Tot secretul e să învârti bagheta cum trebuie.
Dar mă gândeam...
- Asta ai vrut să faci? - Bineînțeles că nu!
O trăsură!
Chiar ești nașa mea zână!
Desigur, doar nu crezi că transform dovleci pentru oricine.
- Unde sunt șoriceii ăia? - Șoriceii!
Șoriceilor, șoriceilor... Uite-i acolo!
- Patru armăsari măreți! - Cat de frumoși sunt!
Cum ai...
Ce lipsește? Avem trăsură, avem cai...
- Însoțitorii. - Însoțitorii?
Bună seara, domnule Șopârlă!
M-ați chemat?
- Am nevoie și de vizitiu. - De vizitiu?
Am zis vizitiu? Voiam să spun gâscă!
Nu pot să conduc! Sunt o gâscă.
Mișcați-vă! Ochii înainte, n-avem timp să ne rătăcim!
- Nașa zână! - Da, ce-i?
Rochia mea... Nu pot să merg cu ea așa. O poți repara?
De ce să o repar? Pot să o transform în una nouă.
Te rog, nu o transforma. A fost a mamei mele.
Aș vrea să o port când merg la Palat.
E ca și cum aș lua-o pe mama cu mine.
Te înțeleg.
Te superi dacă o ajustez puțin?
Nu te superi dacă o înflorim puțin, nu?
E superbă! Mamei i-ar plăcea foarte mult.
Acum, haide! Trebuie să mergi!
Altfel vei întârzia!
Fir-ar să fie!
Oprește trăsura!
Stai!
Ăia sunt cei mai buni pe care-i ai?
E în regulă, nu-i va vedea nimeni!
Nu, vor strica totul. Repede, dă-i jos!
Să vedem dacă pot să fac ceva original, sunt pricepută pantofi.
Sunt făcuți din sticlă!
Da, dar vei afla în curând cât de confortabili sunt.
Chiar trebuie să pleci acum.
- Nașă... - Ce este?
Mama și surorile mele vitrege...
Nu-ți face griji, mă voi asigura că nu te vor recunoaște.
Du-te liniștită. Chiar vei fi frumusețea balului!
Ella! Era să uit.
Ține minte, magia nu va dura o veșnicie.
După ultimul ecou al ultimului clopot ce marchează miezul nopții,
vraja va fi ruptă.
Și totul se va întoarce la cum a fost înainte.
- La miezul nopții. - Da, la miezul nopții.
E timp îndeajuns.
- Atunci, mergi înainte! - Mulțumesc! Mulțumesc.
Gâscane, dă-i drumul!
La revedere!
Doamna Tremaine și fiicele ei.
Doamna Tremaine și fiicele ei!
- Eu sunt Drisella. - Iar eu sunt Anastasia.
Foarte inteligenta domnișoară Drisella
și foarte frumoasa Anastasia!
Veniți odată!
- După cine te uiți? - După nimeni.
Te uiți după fata din pădure, nu-i așa?
De-asta ai fost așa generos cu invitațiile.
- Tată, balul e pentru popor. - Știu că-ți place poporul, Kit.
Dar știu și că nu poți iubi o fată pe care ai cunoscut-o doar o dată.
În pădure!
Mai bine mă căsătoresc cu una pe care o întâlnesc o dată, dar aici?
Cu o prințesă! Ori prințesă, ori nimic.
V-o prezint pe Maiestatea Sa, prințesa Chelina din Zaragosa.
Ești la fel de frumos ca în tablou.
Iar micul tău regat mă încântă.
Sper că nu veți găsi micul nostru regat prea constrângător.
- Domnișoară Ella... - Mulțumesc.
Îmi este teamă, domnule Șopârlă.
Sunt doar o fată, nu-s o prințesă.
Iar eu sunt doar o șopârlă, nu-s un ostaș.
Bucură-te cât mai poți!
Maiestate, dragi lorzi, doamnelor și domnilor,
distinși vizitatori străini, dragi oameni ai regatului...
Prințul își va alege partenera pentru primul dans!
Să înceapă balul!
Scuzați-mă!
Îmi cer mii de scuze, Maiestate... Nu știu ce s-a întâmplat.
Domnule Kit.
- Tu ești! Nu-i așa? - Exact cum vezi.
Maiestate... Dacă îmi permiteți...
Mi-ar face o mare plăcere dacă m-ați onora
cu acceptul de a vă conduce în primul acestui bal.
- Primul dans? - Da, în primul dans!
Toți se uită la tine.
Crede-mă, toată lumea se uită la tine.
- Cine e? - N-am idee.
Cine e aia, mamă?
Nu sunt foarte sigură, dar cu siguranță nu e bine că-i aici.
- Ce rochie superbă! - Uite cât de frumoasă e!
Concentrați-vă! Câștigați-l pe prinț, proastelor! Mergeți!
Dar nu ne-a invitat nimeni la dans!
Domnilor, ele sunt fiicele mele, Anastasia și Drisella.
Deci tu ești prințul!
Nu sunt "prințul"... Sunt mai mulți în lume, eu sunt doar unul dintre ei.
Nu ești ucenic!
Te asigur că sunt, tatăl meu îmi spunea așa,
mai ales când era supărat pe mine.
Dar ești prințul de aici.
Da, sunt prințul, tata fiind rege, putem spune că asta mă învață să fac.
Te rog, iartă-mă.
Credeam că mă vei trata diferit dacă știai.
EU aproape te-am confundat cu o fată de la țară.
Acum văd că, în principiu, ai jucat un rol.
Nu e chiar așa.
Gata cu surprizele?
Gata cu surprizele.
Tu ești acolo?
Nu-mi place cum ies în tablouri! Tu ce părere ai despre ale tale?
Nimeni nu a pictat portretul meu.
Serios? Mare păcat.
- Cine e? - A venit târziu și nu a dat nume.
- Și nu ai întrebat pe nimeni? - Am vrut dar trebuia să cer...
Taci din gură!
- Nu îți vor simți lipsa la bal? - E posibil.
Dar nu vreau să ne întoarcem acum.
Ce este?
Dacă mă întorc acolo, vor încerca să-mi aleagă ei fata pe care o vor.
Se așteaptă să mă căsătoresc pentru anumite avantaje.
- Și ale cui vor fi avantajele? - Bună întrebare.
Sunt sigură că ești stăpân pe propria-ți inimă.
Trebuie să pun asta în balanță cu deciziile regelui.
Iar regele e un lider înțelept și un tată iubitor.
Poate o să se răzgândească.
Mă tem că nu mai are mult timp rămas pentru asta.
Sărmanul Kit...
Oamenii spun că e prințesă!
Iar prințul nostru e foarte acaparat de ea.
S-a dus direct la el! Are o eficientă demnă de apreciat.
Dacă este prințesă, ar putea fi ceva bun aici.
L-am promis deja prințesei Chelina.
Iertați-mă, Alteță, nu am vrut să vă deranjez.
Dumneavoastră să mă iertați, doamnă.
Secretul dvs e în siguranță cu mine.
Nu am arătat locul acesta nimănui.
O grădină secretă!
E superb!
Te rog.
- Nu ar trebui... - Ba da.
- Ba nu. - Ba da.
Bine.
- Îmi dai voie? - Te rog.
- E făcut din sticlă! - De ce nu?
- Dă-mi voie. - Mulțumesc.
Poftim.
Îmi spui cine ești cu adevărat?
Dacă îți voi spune, cred că situația se va schimba.
Nu înțeleg... Poți să îmi spui măcar cum te cheamă?
Mă numesc...
Trebuie să plec! E greu de explicat...
Șopârle, dovleci și șoricei...
Așteaptă!
Unde pleci?
Ai fost extrem de drăguț!
Mulțumesc pentru o seară minunată! Mi-a plăcut fiecare moment!
Șopârle și dovleci...
- Maiestate! - Domnișoară!
- Îmi pare foarte rău! - Nu-ți face griji, draga mea.
Vreau să știți că fiul dvs e cel mai minunat om pe care l-am cunoscut.
E atât de manierat și curajos!
Sper că știți cât de mult vă iubește.
Iertați-mă!
Așteaptă!
Unde pleci?
Repede, repede!
Vino înapoi!
Repede!
Grăbește-te, te rog, domnule gâscă!
Așteaptă!
Pregătiți-mi calul!
Nu! Poate e doar o schemă menită să vă distragă atenția,
iar tatăl dvs vrea să fiți aici.
Căpitane!
Dintre toate care erau aici, chiar trebuia să o alegi pe ea?
Da, trebuia!
Repede, domnule Gâscă!
Mai repede!
Mai să fie!
Opriți-vă!
Totul depinde de sincronizare!
Deschide-ți chestia asta!
Nu se poate!
Îmi pare rău! Veți vedea că-i foarte confortabil aici.
Cenușăreaso! Trezirea, leneșo!
- Ceai și biscuiți! - Bun venit înapoi!
- Ești voioasă. Și udă! - Am fost la o plimbare prin ploaie.
- Tipic. - Ceai.
Nu am comunicat prin cuvinte, ci sufletele noastre s-au legat!
Adică al meu și al prințului. Sufletul tău se perinda pe la mese.
Nu l-ai văzut când a dansat cu mine!
Cum să danseze cu tine dacă nici nu ați vorbit!
Nu a fost vina noastră, mamă. Fata aia a fost de vină.
- Prințesa misterioasă! - Prințesa misterioasă?
- Ce idee frumoasă! - Nu era prințesă!
A fost o simplă căutătoare de atenție care s-a dat în spectacol!
O tânără vulgară a intrat în sală, neanunțată
și spre oroarea tuturor, s-a dus direct la prinț.
Și el chiar a dansat cu ea!
- Da? - Da, din milă!
Nu a vrut să o trimită acasă în fața tuturor,
dar fiindcă nu voia să mai stea pe lângă nesimțita asta,
a luat-o de-o parte și a trimis-o acasă.
Dar nu a vrut să plece, așa că paznicii au alergat-o!
Îl compătimesc pe prinț, așa gusturi proaste...
Se merită unul pe celălalt.
Oricum, nu contează. Prințul nu are voie să se căsătorească din iubire.
Îi este promis prințesei Chelina din Zaragosa.
- Însuși Arhiducele mi-a spus. - Cât de nedrept!
Da... Așa e lumea.
Bine v-am regăsit!
Vă mulțumesc pentru ajutor!
Chiar a fost ca un vis.
Chiar mai bine decât într-un vis.
Ella abia aștepta să scrie ce se întâmplase.
Ca să își poată aminti absolut totul!
Parcă le-ar fi povestit părinților
despre balul de la Palat și despre momentele petrecute lângă prinț.
Mai ales despre prinț.
Ai venit! Bun.
- Tată... Nu pleca. - Trebuie să plec.
Dar nu trebuie să fii singur. Ia-ți o mireasă.
Prințesa Chelina... Dacă ți-aș ordona să o iei...
Te iubesc și te respect, dar nu aș putea.
Nu cred că trebuie să privim peste granițe pentru tărie sau călăuzire.
Avem în fața noastră tot ce ne trebuie.
Trebuie numai să avem curaj și să fim blânzi pentru a putea vedea asta.
Foarte bine ai spus.
Ai devenit un bărbat adevărat.
Foarte bine.
Poate a rămas destulă blândețe în mine
încât să devin tatăl pe care îl meriți.
Să nu te căsătorești pentru avantaje.
Căsătorește-te din dragoste.
Găsește fata aceea... Cea despre care vorbesc toți.
Cea uitucă, cea care și-a pierdut pantoful.
Fii fericit, băiete.
Mulțumesc, tată.
Eu îți mulțumesc, Kit.
Te iubesc, fiule.
Și eu te iubesc, tată.
După ce a trecut perioada de doliu, în regat s-a trimis o proclamație.
În acest decret, noul nostru rege își declară dragostea...
Pentru misterioasa prințesă ce a purtat
pantofi de sticlă la bal.
Dacă se va prezenta la palat...
Unde, dacă va fi dornică...
Va fi luată de soție!
Cu toate ceremoniile tradiționale.
Asta cauți?
Cred că are și o poveste pe cinste. Vrei să-mi spui și mie?
Bine, atunci îți voi spune eu o poveste.
A fost odată ca niciodată, o tânără foarte frumoasă,
care s-a căsătorit din dragoste și a dobândit două fete iubitoare.
Totul mergea bine.
Dar, într-o zi, soțul ei, lumina vieții ei, a murit.
Următoarea dată, s-a căsătorit pentru fiicele sale.
Dar și omul acela a fost luat de lângă ea.
Iar ea a fost condamnată să privească în fiecare zi
iubita odraslă a acestuia.
Ea spera să-și căsătorească una din fiicele frumoase și tâmpe cu prințul,
dar capul acestuia era întors după fata cu pantofi de sticlă.
Și uite așa, eu am trăit nefericită până la adânci bătrâneți.
Se pare că eu am terminat povestea.
Acum spune-o pe a ta.
L-ai furat?
Mi-a fost dăruit.
Dăruit? NImic nu este dăruit, totul se plătește.
Nu-i adevărat. Blândețea este gratuită.
- Dragostea este gratuită. - Dragostea nu e gratuită.
Uite cum o să îmi plătești mie, dacă o dorești.
Nimeni nu te va crede câ tu, o servitoare murdară, fără familie,
ai fost cea care i-a luat inima regelui.
Dar susținută de o femeie elegantă, nu vei fi ignorată.
Când te vei căsători, mă vei pune pe mine la conducerea locuinței regale.
Pe Anastasia și Drisella le vom căsători cu lorzi bogați,
iar eu mă voi ocupa de băiatul acela.
Nu e un simplu băiat!
Serios? Tu cum ai conduce un regat?
Mai bine lași totul pe mâna mea. Așa, toți vom obține ce ne dorim.
Nu.
Nu?
Nu am putut să-mi apăr tatăl de tine, dar voi proteja prințul și regatul.
Indiferent ce se va întâmpla cu mine.
- Ei bine, aici greșești. - De ce...
De ce ești atât de crudă?
Nu te înțeleg. Am încercat să fiu blândă cu tine.
- Tu, blândă cu mine? - Da!
Chiar dacă m-ai tratat cum nimeni nu merita să fie tratat vreodată.
De ce faci asta?
- De ce!? - De ce?
Fiindcă tu ești tânără, inocentă și bună, iar eu...
- Pot să întreb de unde îl ai? - De la o servitoare din casa mea.
Prințesa misterioasă e o fată de rând...
Nu vă imaginați cât de îngrozită am fost când i-am descoperit uneltirile.
- Nu ați spus nimănui? - Nici măcar fiicelor mele.
Nimeni nu trebuie să cunoască adevărul.
Scutiți regatul de o mare rușine.
Și am vrea să rămână situația...
- Mă ameninți? - Da.
- Ce îți dorești? - Mi-ar plăcea să fiu contesă,
iar pentru fiicele mele vreau căsătorii avantajoase.
Sigur.
- Și fata? - Faceți ce doriți cu ea.
Nu are valoare pentru mine.
- Unde? - Abandonat pe marginea drumului.
- Și ați găsit-o? - Pe fată? Nu, a dispărut.
Trebuie să fie o cauză pentru dispariția ei.
- Poate a fost redusă la tăcere. - Nu îți pierde speranța.
Nu, mai întâi pierdeți-vă inima.
Poporul trebuie să știe că regatul e în siguranță.
Că Regele are o Regină și că regatul va avea un moștenitor.
Oamenii vor să înfrunte viitorul cu certitudine.
De acord, hai să fim absolut siguri. Eu sunt rege,
vreau să o căutăm pe prințesa misterioasă.
Chiar dacă nu vrea să fie găsită, vreau să o văd din nou.
Dacă nu o vom găsi, pentru binele regatului,
trebuie să vă căsătoriți cu prințesa Chelina.
Pentru binele regatului.
- Foarte bine, sunt de acord. - Maiestate...
- Dar trebuie să faci tot posibilul. - Desigur, aveți cuvântul meu.
Pantoful a călătorit în lungul și-n latul regatului...
...vizitând picioarele tuturor fecioarelor din regat.
- O, Doamne! - Scuzați-ne, doamnă!
Nicio problemă. Așa, ce vreți să fac, unde să mă așez?
Hopa sus! Aveți grijă, picioarele îmi miros puțin...
E de la drojdie.
Arhiducele s-a ținut de cuvânt.
A făcut toate eforturile pentru a-i arăta prințului
că prințesa lui nu era de găsit.
- Se potrivește! - Nu se potrivește.
- Ba se potrivește. - Ba nu!
- E al meu! Eu sunt prințesa! - Nu-i adevărat. Dă-mi pantoful!
- Luați-i pantoful! - Nu, vă rog, vă rog! E al meu!
- Pot să încerc celălalt picior? - Nu cred.
Pantoful magic nu încălța nici cele mai elegante fecioare.
- Ce este, căpitane? - Nu am găsit fata.
- Mă simt prost față de rege. - Nu te da bătut, mai e încă o casă.
Nu lăsăm nicio piatră nerăsturnată.
Se aud cai!
Mamă, ei sunt?
Lasă-i să intre!
Domnilor, ce surpriză plăcută!
Vă putem răpi un moment din această zi, doamnă?
Desigur, Măria Ta. Urmați-mă.
Ella nu știa cine era în vizită, nici nu-i păsa.
Cu siguranță nu era cineva care o căuta pe ea.
Terminați!
S-a micșorat.
Încercați din nou.
- Nu o să intre. - Termină odată!
Deși Ella era tristă, spiritul ei era vioi.
Știa că balul și momentele petrecute cu prințul
vor deveni amintiri frumoase și distante,
la fel ca cele pe care le avea cu părinții
sau cele din frumoasa-i copilărie.
Intră, intră, intră odată!
Foarte bine. Misiunea noastră a luat sfârșit, căpitane.
Soarta încă nu ne-a uitat, fetelor.
Într-adevăr, doamnă!
Ați auzit asta, Măria Voastră?
- Hai să mergem, căpitane. - Doar o clipă.
Doamnă, chiar nu e altcineva în casa dumitale?
Nu!
Atunci, a învățat pisica dvs să cânte?
Am făcut destule azi, Căpitane. Trebuie să mergem.
Dar ne minte, Maria Ta!
Prostii! Am încredere în doamna. Plecăm.
Arhiduce.
- Maiestate... - Ce voce minunată.
Mă face să vreau să zăbovesc aici.
- Maiestate, dacă îmi dați voie... - Căpitane, vrei te rog să verifici?
Cu multă plăcere, Maiestate.
Poftim!
V-am spus eu, nu-i vreo frumusețe de bal.
Mai vedem noi.
Domnișoară.
Trebuie să vă prezentați la Regele dvs.
Îți interzic să faci asta!
Iar eu îți spun că nu-i poți interzice!
Cine crezi că ești să poți opri un ofițer al regelui?
Ești împărăteasă, sfântă sau nălucă?
Sunt mama ei!
Nu ai fost și nu vei fi vreodată mama mea.
Veniți, domnișoară.
Amintește-ți cine ești, stricato!
Dar va fi de ajuns persoana care era ea cu adevărat?
De data asta, nu mai avea magia de partea ei.
Acesta este cel mai mare risc pe care îl putem înfrunta fiecare.
Să ne lăsăm văzuți exact așa cum suntem cu adevărat.
"Fii curajoasă și blândă."
Cine ești?
Sunt Cenușăreasa.
Maiestate...
Nu sunt prințesă.
Nu am trăsură, nu am părinți și nici zestre.
Nici măcar nu știu dacă pantoful se va potrivi, dar...
Dacă se va potrivi... Mă veți lua așa cum sunt?
O fată cinstită de la țară, care vă iubește.
Bineînțeles!
Dar numai dacă și tu mă vei lua așa cum sunt.
Un ucenic care încă își învață meseria.
Te rog.
Ella! Ella! Draga mea surioară!
- Îmi pare rău! - Ne pare atât de rău...
Mergem?
Te iert.
Iertate sau nu, mama și surorile vitrege ale Ellei
au plecat la scurt timp alături de Arhiduce
și nu s-au mai întors în regat niciodată.
S-ar fi plăcut foarte mult.
Trebuie să îți faci și tu un portret.
- Dar eu urăsc cum ies în tablouri! - Fii blândă!
- Și curajoasă. - Și totul va fi bine.
- Ești pregătit? - Pentru orice, alături de tine.
- Regina mea! - Kit al meu!
Traducerea și adaptarea: Azael - facebook.com/AzaelRO
www.subtitrari-noi.ro
Și așa, Kit și Ella s-au căsătorit.
Pot să vă spun, în calitate de nașă zână,
că au fost cei mai buni și mai drepți conducători ai acestui regat.
Ella a continuat să vadă lumea în modul ei, nu așa cum este,
ci cum ar putea fi, dacă alegi să crezi
în curaj, în blândețe și uneori...
Într-un strop de magie!