Havsfesten i Rochefort.
- Ska vi slå upp här? - Okej.
Okej!
- Bra så. Lektionen är över. - Hej då.
Era dräkter måste vara klara i morgon.
- Ja, mademoiselle. - Hej då, Hélène.
Delphine! Kom, de är här nu. De slår upp på torget.
Vi får repetera med barnen på söndag morgon.
- Nej, då. - Inte?
Vi är tvillingsystrar två Astrologiskt likaså
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Två unga fröknar Med älskare båda två
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Fostrade av mamma båda två
För vår skull hon slitit så hårt så
För att vi skulle kunna studera
Sålde hon pommes frites och med mera
Okänd är vår far för oss båda två
Men när vi är nakna, så ser man på
Båda två på ryggen vi har
- Ett födelsemärke - Som far
Vi är tvillingsystrar två Astrologiskt likaså
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Vi gillar smarta skämt, skoj Och snabba, vassa svar
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Sorgfria och glada är vi båda två
Och av kärleken det vi vill ha Det ska vi få
- För förälskelser - Och vilda passioner
Är vi beredda vi två Att gå över alla gränser
Delikata skönandar är vi båda två
Vi målar, spelar och dansar på
- Vi söker en man så god - Och stilig och snygg
Den idealiske mannen Även om han är stygg
Vi är tvillingsystrar två Astrologiskt likaså
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Vi är så smarta Och uppfinningsrika likaså
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Att undervisa i piano gör mig blek
Jag har försörjt mig på skalornas lek
Men nu är jag less på småstadens monotoni
Nu vill jag leva på min musik i huvudstaden Paris
Nu är det slutundervisat i balettdans
Även jag i Paris ska ta min chans
Varför undervisa i dans?
Jag känner ju för att på operan få min chans
Vi är tvillingsystrar två Astrologiskt likaså
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Svep bort oss två fröknar Allegretto
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Oj, kvart i tolv. Jag är försenad.
- Hämtar du Boubou? - Kan inte du göra det?
- Jag går nästa gång. - Med den hatten?
Ja. Nej, förresten.
- Jag ska träffa Guillaume. - Vad vill han?
- Träffa mig. - Då får han vänta.
- Kommer du hem till lunch? - Ja, men inte före ett.
Var är puderdosan? Här.
Vi spelar banjo och trumpet
Och gillar ord och lek och annan kvickhet
Vi är så smarta Och uppfinningsrika, det också
Vi är tvillingsystrar två Astrologiskt likaså
- Hej då. - Hej då.
Ursäkta.
- Vart ska ni? - Till kaféet.
Vänta på oss.
- Hej. - Hej.
Pommes frites? - Två pommes frites.
- Ska ni till festen? - Ja. Det blir bra för affärerna, va?
Vi klarar oss utan. Varsågoda.
- Esther och jag ska gå runt lite. - Nu?
- Vi hinner. Hej då. - Hej då.
- Alltså... - Ni är inte så galanta mot damerna.
De är inte våra damer. Knappt.
- Är de artister? - Den blonda dansar indiskt.
Och den rödhåriga kinesiskt.
- Det är svårare. - Så intressant.
Det är han som är chefen. Själv är jag mekanikern.
- Hej, Yvonne. - Hej, Maxence.
- Hej. - Abstrakt ännu?
- Mer än nånsin. - Det är medfött.
Jag muckar om tre dagar.
- En Pimm's. - Vi har ingen. - Visst inte?
- Nej, men vi har annat. - En öl?
- Har ni funnit henne? - Inte än, men jag är tålmodig.
- En öl. - Har han hittat henne?
- Nej. - Vad har han mist?
- Sitt kvinnliga ideal. - Han hittade henne aldrig.
Han har målat henne. Han är en konstnärspoet.
Vi söker alla efter det kvinnliga idealet.
Var inte nedstämd, Maxence. Kvinnor finns det gott om.
Jag har sökt henne överallt Jorden runt jag åkt
Från Venedig till Java Från Manilla till Angkor
Det var Jeanne och Victoria Venus och Mona Lisa
Jag har henne inte funnit och söker henne än
Jag vet inte vem hon är Men ändå henne jag ser
Namnet har jag hittat på och hennes röst jag hört
Hennes kropp jag ritat har och målat hennes drag
Hennes porträtt och kärleken i ett enda penseldrag
Den romantiska kvinnans skönhet hon bär
Med en Botticellis oskyldiga blick
Profilen hennes tillhör mytologins jungfrurs
Som hemsöker museerna och romantiska ynglingar
Hennes gång minner om tider svunna
Som fladdrar förbi i mitt sinne som drömmar tunna
På pannan hennes håret skimrar som guld
Som havsvind och sol slåss om som katt och hund
Jag kan tala om hennes ögon och händer
Jag kan tala om dessa tills dagen gryr
Hennes kärlek är mitt allt
Men att drömma är ej lönt
Jag har sökt henne överallt Jag har inte hittat henne
Han kan tala om hennes ögon och händer
Han kan tala om dessa tills dagen gryr
Hennes kärlek är hans allt
Men att drömma är ej lönt
Han har sökt henne överallt Han har henne inte hittat
Är hon långt härifrån Finns hon nära mig?
Jag vet inte än, Men jag vet att hon finns
Är hon en enkel kvinna eller en kungadotter?
Hon får vara vad hon vill, För en konstnär är ju jag
Och följer blott kärlekens lag
Hon verkar vacker, men jag har inte sett henne.
- Inte jag heller. - Jag föredrar rödhåriga.
- Himmel. Har du sett Delphine? - Nej.
Hon har säkert glömt att hämta Boubou.
- Kan inte ni gå dit? - Jag kan inte. Vi åker snart.
- Går jag dit, hinner jag inte duka. - Tyvärr. Hej då.
- Hej då. - Hej då.
Kan inte ni gå dit? Skolan ligger bakom torget bara.
- Javisst. - Så snällt av er.
Fråga efter Boubou. Min son. Sladdbarnet.
Själv kan jag ju aldrig gå härifrån. Jag är inlåst i detta akvarium.
Jag som var född till att leva på stranden, i Stilla havet.
Och lyssna på ljuv musik och läsa poesi.
Yvonne. Klistret är slut.
Köp en tub åt honom på vägen. Tack ska ni ha.
Boubou!
Hej.
Så lortig du är. Byxorna var ju alldeles nya.
- Boubou? - Vad vill ni honom?
Hej. Vi ska hämta Boubou.
- Med vilken rätt? - Damen på kaféet...
- Ni är allt bra fräck, ni. - Vi ska jobba på folkfesten.
Självklart...
- Ni är så vacker. - Det har jag redan hört.
Din klänning går sönder.
- Ska vi ta med honom? - Jag vill gå med dem.
- Rövar ni bort honom? - Det säger vi inte.
Det är egentligen perfekt. Jag har några ärenden.
- Då så. Uppför dig. Hej då, gubben. - Hej då.
- Hej då.
- Din moster är en snygging. - Hon är min syrra.
Jag vill ha godis. Ska vi stå här hela dagen?
Hej, min sköna. Så vacker du är, min själ.
- Med "själ" menar du "kropp". - Precis, mitt hjärta.
Vore jag inte så kär i dig, vore jag svartsjuk nu, men jag älskar dig.
Och det gör mig högfärdig och avundsjuk, för jag längtar efter dig.
- Vilka låga känslor jag väcker. - Glupska och otuktiga.
Och pratiga. Du älskar ditt eget prat.
- Och dig och mig. Jag älskar dig. - Var det det du ville berätta?
- En dag blir du min fru. - Jag har redan sagt nej.
- Varför kommer du hit, då? - För att du roar mig.
Men jag kan låta bli att komma hit.
- Men det är ju jag! - Ja, min blomma.
- Sen när poserar du för soldater? - Soldater? Vem har målat porträttet?
En soldat, sa jag ju. Han säger att han är konstnär och poet.
- Känner du honom? - Nej.
- Likheten är obehaglig. - Det är bara en slump.
- Men det är ju jag. - Nej. Det är simpelt figurativt.
Det där är ett värdelöst porträtt. Ritat ur fantasin.
Och titeln är det ödmjuka "Det kvinnliga idealet".
"Det kvinnliga idealet." Han älskar mig. Hur är han?
- Intetsägande. Obetydlig. - Jag vill träffa honom.
Tyvärr har han just åkt. Han ska vara i Paris ett tag.
Han är inget för dig.
Du tror att du känner mig Men gör det ju inte alls, alls, alls
Om du visste vad jag drömde om du skulle svimma flera gånger om
Det får du aldrig veta
- Jag vet ju visst, säg inte så - Vad som får mig att le, säg det då
Varför älskar jag att dansa och i drömmar mig förskansa?
En docka, inget mer är jag för dig Vad var det du såg i mig, säg?
Det jag säger är dig banalt Jag kan vara nere eller glad
Det är dig egalt
Inget kan rubba din tro på dig själv, du hånar mig för minsta sak, sak, sak
Du älskar pengar över allt och mer än så, vad betyder "jag älskar dig" då?
Om du verkligen älskade mig
- Varför upprepa dig det jag sagt? - Om du älskar mig, så få det sagt
När jag tråkar ut dig du säger "Tid är pengar"
Men för mig, min vän, är tid bara kärlek
Det är att skratta, sjunga dagen lång
Att älska Herrens nätter mest Tiden är kärlek
Och veta att livet är en fest
Att bli min älskare kan du glömma Dina känslor är bara lögn, lögn...
Återta din frihet och fria relationer till priset av några donationer
Och sen glömmer du mig
- Varför göra det enkla så svårt? - Damerna med dig lär flirta hårt
Kanske en dam med sammetslen röst
Som tar dina pengar med kärlek som tröst
Min uppriktighet du får förlåta mig men mitt hjärta det får du ej
Låt oss nu göra plågan kort och vänligen tillstå
Att du och jag är historia blott
- Farväl, Guillaume. - Hej då, mitt hjärta.
Era blå ögon har samma nyans som tavlans.
- Det är inte mitt fel. - Visst? Du gillar ju blå ögon.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Då är tavlan inte abstrakt. Den liknar ju hans ögon.
Och de är inte abstrakta. De ser på dig som jag.
- Titta, mamma. - Inte behövde ni väl...
Det var så lite.
Tack.
- Varsågod. - Tack ska ni ha.
- Vill ni dricka nåt? - Ja.
- Vi såg en snygg blondin. Er syster. - Jag har ingen.
- Delphine! - Jaså. Det är min dotter.
- Hon är ursnygg. - Ni också.
- Det har jag redan hört. - Det stormar på havet!
Tyst nu.
- Hej, Dutrouz. - Hej.
Några vänner. - Subtil Dutrouz.
Subtil som parfymen. Dutrouz med "z".
- Bill - som i biljard. - Etienne - som alla andra.
Varsågod. Till dig. Det är en atom-ubåt i celluloid.
Limmas det bra här? Så bra, då.
Jag såg dem nyss igen med sina stövlar och gevär.
De skulle lätt skjuta ihjäl oss.
- Jag vill inte ha nåt, tack. - Jag kommer förbi i eftermiddag.
- Vem var det? - Dutrouz.
- Vad arbetar han med? - Han är rentier. Och ni?
Vi? Vi drar från stad till stad
Och säljer motorcyklar Det är på vägarna vi bor
En dag här, en dag där Vi lever fritt, i vår värld
Och går från lycka till lycka Utan misär
Vi föredrar livets äss
Och undviker all form av tristess
Och söta damer med nobless
Och vill inte ha nån misär
Vi drar från stad till stad På hjärtan samlar vi
I varje hamn, en söt mamsell I varje stad, en timma säll
Vårt liv är vinden fin Och bröd och läckert vin
När morgonsolen skiner blekt, På kvällen när åskan dånar
Om ett barns leende vi då månar
En liten siesta i friluftssängen
Den vilda kärleken på ängen
Och vinden sveper över oss
Vi drar från stad till stad Vad som väntar vet vi ej
En blondin som säger hej Och livet gör en glad
En dag här, en dag där Vårt liv är en romans
Och pågår som en dans Fylld av det som lycka gör
Glädje hellre än depp
Intelligent hellre än knäpp
Uppriktighet hellre än skenhelighet
Och många kramar, inga kval
Vi drar från fest till fest Folk pekar på oss
Kringresande, det är vi Fast vi är poeter
Ibland glädje, ibland sorg Livet två sidor har
Tillvarons tragik och lyckans komik
Vänskap på liv och död
Orädda furstar man ej kan klandra
Fattiga riddare som vandra
Med hjärtat fyllt av guldets glöd
Vi drar från stad till stad Över floder och hav
Kringresande, det är vi Det är på vägarna vi bor
Vi drar från stad till stad Över floder och hav
Kringresande, det är vi Det är på vägarna vi bor
- Vad är det? - Jag är nedstämd och uttråkad.
- Du döljer nåt. - Guillaume och jag har gjort slut.
Bra. Jag har aldrig gillat honom.
- Vet du vad jag tänker på? - Ja. På mannen i ditt liv.
- Hur kunde du veta det? - Det är mycket enkelt.
Du har alltid samma min när du tänker på mannen i ditt liv.
Jag vet inte vem han är Men ändå jag honom kan se
Hans namn är mig bekant Hans röst jag känner igen
I mina drömmar ofta jag hans ansikte ser
Hans kärlek och hans blick smälter ihop till en bild
Hans skönhet är ungdomligt romantisk
Hans talang är som den gudomlige Raphaels
En livsfilosofi i demokratisk anda
Och med poeternas oändliga rim
Jag skulle kunna tala om hans ögon och händer
Jag skulle kunna tala om honom natten lång
Hans kärlek är mitt liv Men att drömma är ej lönt
Illusionen om kärlek är inte kärleken den sanna
Är han nära eller långt bort Är han i Rochefort?
Jag kommer att träffa honom, ty jag vet att han finns
Kärleken tronar över all rim och reson
Mot dess ordning och lagar maktlösa är vi alla
Och maktlös är även jag
Såna män hittar man nog inte i Rochefort.
Inte just nu. Han är i Paris. Han har målat mitt porträtt.
- Vem är det? - En konstnär jag aldrig träffat.
Han finns och jag vet att han älskar mig. Jag har aldrig sett honom.
Du har feber... Då åker vi väl till Paris, då.
- Eleverna, då? Och pengarna? - Äsch, vi är ju fria.
Vi åker till Paris nästa vecka. Nu ska jag gå till mr Dame...
- Vad skrattar du åt? - Vilket dumt efternamn.
Han är snäll och känner Andrew Miller.
- Andrew Miller? Vem är det? - Jag vet inte.
En amerikansk tonsättare. De studerade tillsammans.
Och nu ska han ha konsert i Paris. Mr Dame ska nämna mig.
Visst är det fantastiskt? Och sen hämtar jag Boubou.
Mamma skickade dit två killar i morse.
Jag gick till skolan helt i onödan.
Lämnade du Boubou ensam med två killar?
I en stad full av sadister och annat?
Du hittar aldrig nån älskare, gumman.
Jag är född tolv minuter tidigare än du, men är inte nån gumma för det.
Tyst. Jag kom plötsligt på temat till min sonat.
- God dag. - Schuberts "Ave Maria", tack.
Ja. "Ave..." Schubert... Här.
Ja.
- Var det allt, syster? - Ja. Tack.
- Hej då. - Hej då.
- Hej. - Hej, mademoiselle.
Notpapperen har kommit. Ursäkta dröjsmålet.
Men det har varit så krångligt att få ordning på affären.
Rochefort är inte Paris. Jag är ny här.
- Det så fint här nu. - Jag försöker återskapa en stämning.
Var är de nu? Här.
- Blir ni klar i tid till festen? - Barnen övar varje dag.
Jag har skrivit en sång till dem med tre stämmor.
- Hur mycket blir jag skyldig? - Tolv franc.
Kalla mig Simon, är ni snäll.
- Är det säkert? - Mitt efternamn är så löjligt.
- Jag heter Solange. - Solange.
Solens toner och änglarnas flykt...
Namnet passar er.
- Jag måste be er om en tjänst, Simon. - Varsågod.
Jag åker snart till Paris och ni antydde i tisdags-
- att ni kunde presentera mig för Andrew Miller, tonsättaren.
Andy? Javisst. Vi har inte setts sen musikhögskolan, men är vänner.
Efter studierna åkte han tillbaka till USA. Succén, konserterna...
berömmelsen... Livet kom emellan.
Vilken tur att han är i Frankrike. Jag ska genast skriva till honom.
Han kan säkert hjälpa er.
Ni kommer att bli en stor tonsättare.
Det hoppas jag.
Jag kom på min sonat i fiss-moll i morse.
- Vill ni höra? - Med glädje.
Beundransvärt. Vilken rikedom, kreativitet, vilka känslor.
Jag tycker mycket om den.
- När åker ni? - På måndag efter festen.
Ta inte illa upp, men när min fästmö lämnade mig för tio år sen-
- kände jag samma lilla stygn i hjärtat.
- Er fästmö? - Det var därför jag lämnade Paris.
Jag flyttade hit för en månad sen för minnenas skull.
- Bor hon i Rochefort? - Nej. Hon bor i Mexiko.
Men det var här vi träffades. En ovanlig historia för en vanlig man.
För min fästmö var mitt namn så löjligt
Hon blev nog chockad, så utan att säga ett ord
En kväll hon for utan att ta farväl
Min blick har på tio år inte mött hennes
Hon berättade för mig i vår allra vänaste stund
Att hon med mig en lycklig händelse väntade
Som gör mannen stolt och kvinnan ädel
Men hon vägrade att bära namnet "madame Dame"
Ändå tyckte hon ju om mig Jag kallade henne min musa
Men jag visste inte Det var poeten som lekte
Att ett namn som mitt kunde störa henne så
Det förstod jag först när det var för sent
Jag var en ung stilig man och hon en ung fröken
Som utan att tänka på det hade fått tvillingar
Som jag aldrig träffat De bodde på internat
Och på kvällen aldrig åkte hem
Några år senare tack vare en gemensam vän
Fick jag höra att en utländsk man hade bett om hennes hand
Till Mexiko åkte de sen tillsammans
För att vid Stilla havet leva sin romans
Och nu är jag allena som en älskare man svikit
Jag ville återse staden där vi hade träffats
Så flyttade jag hit och sen dess bor jag här
Med mina minnen döljer jag mitt hjärta
- Har ni inte sen henne sen dess? - Nej.
Hon lever väl lyckligt nånstans vid Acapulco. Hon älskade solen.
Här står jag och pratar.
Jag ska skriva till Andy. Bara han inte glömt mig.
Han kanske har blivit uppblåst.
- Pretentiös, menar jag. - Jaså? Nej. Andy är en klok man.
Ni kommer säkert tycka om honom.
Är klockan redan fyra?
- Hej då, Simon. - Hej då, mademoiselle Solange.
- Hon kommer nog inte. - Ungen går ju inte hem själv.
- Ursäkta. - Låt fröken komma förbi.
Boubou!
- Hej, Solange. - Hej.
Din underkjol syns.
Har du varit i slagsmål igen? Titta. Så gör man inte.
- Hej, Boubou. - Där är ni ju.
- Vad vill ni honom? - Vi ska hämta Boubou.
- De är mina vänner. - Vi ska till festen.
- När åker ni? - På måndag.
- Trevlig resa, då. - Mademoiselle. Underkjolen syns.
- Det har jag hört förut. - Sur moster du har.
- Hon är min syrra. - Hon har förändrats sen i morse.
- Kom, så går vi. - Jag vill följa med dem.
- Jag ska köpa lakrits åt dig. - Jag vill gå med dem.
Nu får du inget lakrits.
Ursäkta.
Ingen fara.
- Är ni musiker? - Ja.
- Hej då. - Mademoiselle...
- Er underkjol syns. - Jag vet. Det gör inget.
Mademoiselle...
- Får jag träffa er igen? - Jag vet inte.
Jag tror inte det.
Kom. Här.
Vilken fräck typ.
Det är ju G-moll.
I'm sorry, mademoiselle, men jag är så kär
- Vilken tur ni har - Jag gör vad jag kan
Jag är i Rochefort att återse en vän
En viss Simon Dame i närheten han bor
Jag har träffat en flicka Helt crazy hon mig gör
Hon försvann, men kärleken valde mig
Det krävdes en resa över kontinenter
Ett ödets tillfälle som detta
För att förvandla mitt liv och ge det en mening
Det krävdes att jag till Frankrike kom tillbaka
Ciao!
- Är du klar? - Vi måste ju säga hej då först.
- Mitt hjärta dunkar. - Det är normalt.
Hör på. Jag har fått nog. De utnyttjar oss.
Och så gillar jag inte Etienne. Och Bill har inte blå ögon.
- Äventyret väntar på oss. Och... - Här kommer de.
- Vad tar det åt er? - Ser du inte det? Vi drar.
Va? Med vem då?
- Några sjömän. - Sluta lipa. Det leder ingenvart.
- De är ju dumma. - Man älskar dem, men sak samma.
Man erbjuder dem ett guldjobb, så drar de dagen före.
Och för några sjömäns skull!
Matroser är mycket roligare än alla kringresande tillsammans
- Matroser är dåliga makar - Men matroser är fina älskare
Matroser, vänner eller makar Hemma är de då aldrig
Slumpen ser ofta till att allt blir rätt, men gjorde fel
När den spred ut vissna rosor bland våra ensamma hjärtan
Om vår kärleks alla rosor inte längre blommar ut
Och du föredrar luften från havet finns det inget mer att tala om
Vill du jag dig dödar eller att jag av kärlek dör?
Du hade kunnat mig förföra Näsan, munnen, pannan, håret
Om dina ögon varit blå hade jag av kärlek för dig dött
Om mina vackra ögon ej längre av kärlek dig får att dö
Om du har uppvaktats av en matros vad kan jag då säga?
Ska jag ställa till skandal och av svartsjuka förgås?
Du får inte vara arg på mig För då brister jag ut i gråt
Då börjar min sminkning rinna Och jag har redan en tår i vrån
Ni två turturduvor fina flyg iväg omedelbart
Varken våra ögon eller ord får er att av kärlek smälta
Flyg iväg, mina sköna Lycklig resa och tur i kärlek
- Hej då. - Har du tänkt igenom det här?
Vi drar från tjej till tjej från hjärta till hjärta
En dag här, en dag där, För oss är livet lätt
Braque, Picasso, Klee, Miró, Matisse. Där har ni livet.
Livet, visst. Men hur går ni till väga?
Ni målar väl inte i kasernen? Det går ju inte.
Jag har ett rum i stan. Min ateljé.
Varje kväll smyger jag ut och går dit och målar.
Nästa vecka åker jag till Paris. Och snart ställer jag ut.
Om de släpper er. Det är illa överallt.
Det får mig att tänka på -39. Det var så det började.
Jag såg hur ni gjorde er till i morse allihop.
Vi skulle på manöver. Det roar mig inte alls.
Men nästa vecka är jag civilist igen. Friheten! - Visst, Yvonne?
- Alla män åker härifrån. - Alla?
Jag överdriver lite. Men jag tänkte på en sak jag varit med om.
Men det angår ju inte er. Snart har ni sönder stolen.
- Det är förstås en kärlekshistoria. - Vad annars?
Det var en hemlig passion.
Jag har inte berättat för nån. Ingen har vetat om den.
- Inte ens mina döttrar. - Ni talar ofta om dem.
- Jag hade gärna träffat dem. - Se så.
Om jag förstått saken rätt slutade er passion inte så bra.
Min fästmans namn var så hemskt löjligt
Och namnet irriterade mig mer än vad jag kunde tåla
Så jag lämnade honom utan att ta farväl
Det är nu tio år sen jag krossade hans hjärta
Jag hade till honom sagt under vår allra vänaste stund
Att jag med honom väntade en händelse så lycklig
Som gör kvinnan ädel och gör mannen stolt
För Boubou var på våg, vår stackars lille parvel
Han var en stilig man och jag en ung fröken
Och av en slump hade jag fått tvillingar
Som han inte träffat De bodde på internat
Och åkte aldrig hem på kvällen
Några år senare tack vare en gemensam vän
Sa jag till honom att en rik mexikan
Erbjöd mig kärleken vid Stilla havet
Det var en lögn, grov och klart patetisk
Och nu är jag ensam och inte längre ung
Jag ville återse den stad där min forna kärlek spirat
Jag flyttade dit med mina minnen
Och här i dess aska bor jag nu
- Vet ni inte vad det blev av honom? - Nej.
- Han bor väl i Paris. - Ni måste leta reda på honom.
Ja. Och vad hette detta monster?
Dame. Simon Dame. Som gift hade jag hetat mme Dame. Löjligt.
- Det var en skitstövel. - Inte då, pappa.
- En skitstövel. - En skitstövel med fint efternamn.
- Madame Dame... - Det är lite roligt.
- Jag begick alltså ett misstag? - Det sa jag inte.
- Nå. Ska vi gå? - Det är väl figurativt?
Jag sa ju det. Det är min enda figurativa tavla.
Följer ni med? Jag ska visa honom porträttet.
Jag har ställt den hos Guillaume, konsthandlaren.
- Jag kan tyvärr inte. - Ni struntar i mig.
- Snälla. - Okej. Hej då.
- Hej då. - Hej då.
- Hej, mamma. - Hej.
- Hej, morfar. - Hej, Josette. - Hej.
Vad är det? Har du gråtit? Jo. Det syns ju.
- Hej. - Hej.
- Jag gillar din hatt. - Jag med.
- Har du inget annat att berätta? - Jag har träffat mannen i mitt liv.
- För övrigt, jobbar vi. - Det var så länge sen jag såg Delphe.
Vi jobbar, sa jag ju. Och nästa vecka åker vi till Paris.
Jag ska jobba på konserthuset och Delphine på operan.
- Här tänker vi då inte mögla bort. - Ni är stora nog att avgöra själva.
Dutrouz har rätt. Alltid är det krig nånstans.
- Denna mani att alltid slåss! - Jag glömde min mössa.
- Hej då, Maxence! - Hej!
- Vem var det? - Maxence.
- En konstnär som gör sin tjänstgöring. - Boubou!
Ner med dig. Du får inte gå på borden när vi har folk här.
Vilken unge.
- Ska du gå? - Ja, jag ska hem. Hej då.
Kom och ät i morgon. Dutrouz kommer.
- Vem är Dutrouz? - Känner du honom inte?
Morfars vän. De hade inte setts sen 1924.
- Då ses vi i morgon, då. - Ja. Vi ses.
- Här kommer ni igen. - Hej då.
- Mina herrar. - Er syster är charmerande.
Hon är min dotter, inte min syster.
Jag fick tvillingar med en man.
- Och sen fick jag Boubou. - Med en annan man.
- Uppför er. Jag är inte på skojhumör. - Inte vi heller. Vi är i knipa.
- Jaså? - Tjejerna har dumpat oss.
De där ni såg med oss i morse. De brukar köra ett populärt nummer.
- Den stora exotiska dansen? - Precis.
- Så nu är vi i klistret. - Här kan ingen dansa exotiskt.
- Annat går också bra. - Era döttrar kan väl hjälpa oss?
- Mina döttrar? Knappast. - Dansa kan de väl?
Delphine kan ju dansa, ja. Solange skriver mest musik.
Men de lär inte tacka ja. Det är jag säker på.
Och här tänker de ju inte mögla bort. Nästa vecka åker de till Paris.
- Vad vill ni ha att dricka? - Vitt? - Två glas vitt.
- Vi kan ju alltid fråga dem. - Varför inte.
Javisst. Friskt vågat är...
Herregud.
Det var ett av Boubous busstreck.
- Där är hon. - Är hon ert ideal?
Jag kände förr en kvinna som liknade henne lite grann.
Hon var dansös. Det här var för 40 år sen.
Men hon var brunett med kort hår.
- Då liknade hon ju henne inte. - Egentligen inte.
Hon har nåt som påminner om henne. Men här har vi ingen sån.
I Rochefort hittar ni ingen som hon.
Jag har sökt henne överallt Över hela världen
Från Bali till Lima och i Stilla havet
Från skyarna över öarna ända ner i dalarna
Jag har sökt efter henne överallt och överallt jag hoppats har
Det faktum att hon finns gör henne ojämförlig
Bara det att hon är här gör henne mer åtråvärd
Än tusen flickor nakna i tusen galna drömmar
Jag har åkt jorden runt Jag har sökt henne överallt
Är hon långt härifrån, finns hon nära mig?
Det vet jag inte än, men jag vet nu att hon finns
Är hon en enkel själ?
Eller en kunglighet, den vita dukens stjärna?
Eller en blomförsäljerska så enkel?
Jag vet att en dag så blir hon min
Ett, två, tre, fyra.
- Mycket bra. Tack för i dag. - Hej då.
- Jag har träffat mannen i mitt liv. - Var?
- På gatan. - Berätta.
Jag med Boubou gick hem från skolan som en liten buse bråkade
Mitt på gatan han börja' skrika Och i soporna slängde väskan
Så stod jag omringad av cyklar Medan jag pennor plocka' upp
Och plötsligt en trevlig röst jag hör Det var en underbar karl
Hans röst närmade sig mitt öra likt en vind
Och surrar som en bisvärm runt mig
Våra blickar möts och jag sugs in
Jag är förstenad, som förtrollad
Mörk och skärpt som jag vill ha dem Som ler med några gråa hår
I ett hårsvall tillhörande en poet En sonat ljuder inom mig
Länge hans blick håller kvar min
Vi är som förhäxade båda två
Boubou väntar, bilar åker förbi
Och långsamt förevigas vår idyll
Men vi måste gå, fast jag inte vill Han gör sig klar att gå och säger
Med sina mjuka röst: "Er underkjol syns"
Det var allt
Är han nära, är han långt bort Är han i Rochefort?
Jag kommer hitta honom, ty jag vet att han finns
Hjärtat är bra starkare än förnuftet
Ingen kan motsätta sig dess ordning och lagar
Och det gör inte heller jag
Han var nog utlänning eller turist.
Hur så? Talade han med brytning? Hade han en kamera?
- Varför skulle han då vara amerikan? - "Utlänning" sa jag ju.
- De är inte alla från USA. - Nej, men ofta är de turister.
Herregud. Tänk om det är han?
- Det är ju Jules och Jim. - Hejsan.
- Hej. - Ni igen. - Känner du dem?
- Ja, vi har redan träffats. - Stå inte där. Jag fryser.
- Vad vill ni? - Er mor, Yvonne...
- Det räcker. - Låt honom tala till punkt.
Er mor sa att ni skulle till Paris nästa vecka.
- Och att ni behövde skjuts dit. - Förlåt?
- Vi kan skjutsa er. - I er buss?
- Vi har sovplatser. - Det ante mig.
- Vi menar allvar. - Jo, jo.
- Nå väl. Var det nåt mer? - Vi ville komma med ett erbjudande.
- Men inte här i hallen. - Nå väl. Ta med er stolarna.
- Nå? - Förklara. Det var ju din idé.
- Det är du som är chefen. - Vi har all tid i världen.
Då så. För att piffa upp vårt stånd i morgon på festen-
-tänkte vi... Det var Bills idé.
Vi tänkte att ni kunde framföra ett nummer. Nåt glatt.
- Ett nummer? - Skulle vi vara strippor?
- Det tror de. - Våra artister drog sig ur och stack.
- Därför behöver vi... - Ersättare.
- Precis. - Är ni intresserade?
Inte direkt, men vi ska tänka på saken.
- Vi har mycket att göra just nu. - Var det ett "ja" eller "nej"?
- Vad tycker du? - Vi vill ha nåt glatt.
Ni upprepar er.
Nåt i den här stilen?
I Hamburgs hamn, på regnvåta gatustenar
Tre sjömän och kärleken Fyra vilsna själar
Fyra på festhumör, när tre kvinnor och pengar
Träffar de vilsna på den regnvåta gatan
I Hamburgs hamn, tre sjömän från Java
Talade om kärleken Som om den fanns
Som om till det priset, flickorna i Hamburg
Skulle till sjömännen från Java ge den stora kärleken
Tyckte ni om det?
- Det är ju så dystert. - Och gammalt.
Sjömännen, damerna. Man blir så less.
- Vi fattar. Tack. - En annan sång, Solange.
Vi är tvillingsystrar två Astrologiskt likaså
Do-re-mi-fa-do-si Si-do-re-mi-mi-mi-si-la
Vi är så smarta så Uppfinningsrika båda två
Re-mi-fa-sol-re-do Do-re-mi-fa-fa-do-si
Ge oss lycka och inspiration
Lägg i lite hjärta och geni
Stark som livet och glädjen
Ge oss sånger med klös i
Vad ska ni ha för dans? Klassisk eller modern?
Ska det var gamla tiders romantiska dans?
- Vill ni ha en del Mozart? - Eller Stravinskij?
- Vill ni ha Johan Sebastian Bach? - Eller Bogoslovskij?
Louis Armstrong, Ellington?
Count Basie eller Hampton?
Eller vill ni höra något
Av Michel Legrand?
- Lovsjung kärleken - Med känsla bara sjung
- På dagen ska vi sjunga - På natten ska vi dansa
Dansa ut glädjen Lovsjung livet och all skönhet
- Fyll oss med häpnad - Ge oss inspiration
Låt oss njuta av solens sken Låt oss saliga skratta
Vi ska måla och lysa upp staden
Med vår brinnande glädje
Varför säger du emot? Och varför stöter du bort min passion?
En dag blir du ju min och för din skull dramatisk jag ska bli
Varför Stilla havet? Och varför ljög jag om mexikanen?
Ni ska väl ändå inte gråta varje dag?
Varför måste jag från kärlek avstå?
En sån sublim harmoni, som hon uttrycker här
Do-la-si-do-sol-si-la-la-do-do-fa-fa
Var är de vackra händer
Som dessa noter skrivit?
- Jag måste genast... - Är allt hopp då ute?
Får jag aldrig se henne igen?
Varför jaga kärleken vid Stilla havet?
När Atlanten här duger precis lika bra
Konstnären som flyr den officiella konsten
Och just då, av en slump
Återfinner jag min kärlek, samma dag jag åker
Innerlighet, kärlek
Inspiration, och livets lycka
Innerlighet, kärlek
Inspiration och livets lycka
Innerlighet, kärlek
Och livets lycka
Innerlighet, kärlek
Inspiration, lycka och livsglädje
Lördag morgon.
- Hejsan. - Hej.
- Är ni ensam? - Boubou är i skolan. Morfar sover.
- Åker ni nu? - Ja, jag har permis.
Jag åker hem till Nantes. Min avfärd är immi-nantes.
"Immi-nantes". Så rolig ni är.
- En öl, tack. - Javisst.
Jag är tillbaka måndag morgon. Sen packar jag och hej då Rochefort.
- Hej. - Hej.
En kvinna har blivit styckad Inte långt ifrån slottet
I en korg i morse hittades Pélagie Rosiers kropp
En före detta dansös på "Les Folies Bergères"
Hon var 60 år Och var förr känd som Lola-Lola
Hon trollband sin publik, till alla premiärer ville man henne bjuda
Kofferten öppnades, utredning inleddes, men polisen är diskret
Frågor ställs och personer hörs för att styckaren hitta
- Säger dig Lola-Lola nåt? - Jag har väl aldrig känt nån dansös.
Här kommer Josette.
- Hej. - Vilken tid det tog.
Polisen hejdade mig vid skolan där jag lämnade er son
De letade efter en sadist, "en metafysisk galning"
Folk sa att han var en feg usling Att mordvapnet var en såg eller yxa
Monstret hade styckat kvinnan och bitarna ordnat noga
- I nummerordning med fötterna först - Sluta! Så förfärligt
Det sägs att utredningen går framåt, att vi inte ska bli rädda
Jag ska ta en titt, sen tar jag tåget
Hans avfärd är immi-nantes...
- Vi ses på måndag - Trevlig resa
- En mördare så vidrig - Men han var mycket ordningsam
- Stanna inte här, var lite schysta - Vi vill inte
- Ni är för jobbig - Tvinga oss inte att slå er
- Det fanns blod ända hit - Det var en liten gumma med vitt hår
- Det är helt enkelt vidrigt - Jag gillar blott blondiner
Så snällt sagt, monsieur
Bli nu inte arg Jag gillar blott blondiner, men
Även med ert röda hår, skulle jag er i stycken skära
- Skulle ni var sadisten? - Nej, inte alls, Och själv?
- Jag undervisar i musik - Själv målar jag abstrakt
Men jag har en konkret vision Jag letar efter mitt ideal
Så jag målade henne hemma Kom själv och titta
- Så att vi varann lär känna - Jo, jo, Maxence
- Hur känner ni till mitt namn? - Min mor nämnde ditt namn
Jag såg er på kaféet Jag heter Solange Garnier
- Ni är den där tvillingsystern - Var nu lite spirituell
- Vart ska ni nu? - Jag ska med tåget till Nantes
Min avfärd är immi-nantes Men ni skrattar inte alls
- Ditt skämt var lite dumt - Dra ni dit pepparn växer
Slipp, då. Hej då, Solange
Ursäkta, men sen i går, förgäves letar jag
- Efter nån som piano säljer - Inget jag köper
En konstnär är vad jag är Och piano är ej min grej
Jag gillar musik, men det hindrar mig inte från att gilla konst
Jag ska säga er min mening, att ni har haft en herrans tur
Nu måste jag er lämna Mitt tåg går tio minuter i
Min avfärd är immi-nantes
Hans avfärd är immi-nantes Vilket roligt skämt
Ursäkta, mademoiselle, Jag är riktigt kriminell
Har jag på nåt vis sårat er?
Inte alls, men om ni har bråttom
- Då ska ni inte bry er - Jag vill inte vara till besvär
Jag letar överallt efter en viss Simon Dame
En vän som säljer pianon
- Vilket löjligt namn - Han är en jättefin man
- Men jag måste skratta ändå - Men det hör inte hit
Ett namn mer än skallen ej betyder
Ser jag dum ut, betyder det ingenting
Liknar jag en höna Beror det bara på stressen
Men i grund och botten är jag snäll
Oj, jag höll på att glömma, er väns affär med pianon
Där till vänster och ta höger sen
- Hej då, monsieur - Jag tackar för er hjälp
- Hej då, mademoiselle - Nu måste jag gå, jag har en träff
- Hej, min lille vän, Vad är det där? - Bara ett litet hål
- Vad är det där? - Våra scenkostymer
Klänningar så fina
- Ge hit, så att jag får se - De lär nog passa, ska du se
- Så snyggt - Jag vill äta
Vi ska gå, men vänta lite
- Ser vi inte ut som slampor? - Det hade jag inte tänkt på
God dag, monsieur.
- Vad önskar ni? - Känner du inte igen mig?
Jag måste erkänna att...
Andy! Det här är oförlåtligt.
Särskilt som jag så ofta tänker på dig och skrev till dig i går.
- Har jag förändrats så mycket? - Inte alls.
Men jag förväntade mig inte att se dig här, efter så många år.
- Tio år? - Ja. Tio år.
Det är fint här. Det är lugnt.
- Bor du ensam? - Ja.
- Och Yvonne? - Hon kom aldrig tillbaka.
- Men vad bringar mig den äran? - Jag ska spela i Europa.
I går var jag i Paris och då tänkte jag på dig.
Där sa de att du bodde här, så då åkte jag hit.
- Det är så roligt att se dig. - Ja.
Jag beundrar ditt arbete. Jo. Vilken framgång. Fantastiskt.
Men det förvånar mig inte alls. Det var tydligt redan från början.
- Du visste vad du ville. - Det stämmer.
Som ung ville jag erövra vår värld
Jag var bara kär i partitur
Pianoackord fick mig att leva
För ett fortissimo mitt liv jag hade gett
För en symfoni min bror jag hade sålt
För en melodi hade jag förrått min far
Min enda tanke var musik och fram till i dag
Vem nånsin hade väl kunnat förföra mig?
Jag har nu uppnått allt som jag önskat mig
Succé, talang, pengar i överflöd
Jag prisas och jag dyrkas
Jag fråntas min mänsklighet Dumhet gör mig nedstämd
Jag hade hellre kämpat för nåt genuint
För minsta ömhet jag hade offrat allt
Jag saknade kärlek, men har den nu funnit
Allt sen den där kvinnan korsade min väg
Är hon långt härifrån, Finns hon nära mig?
Jag har inte sett henne igen, men jag vet att hon finns
Är hon puritan Eller en glädjeflicka?
Hennes dygd betyder ingenting, eftersom jag är artist
Och för att kärleken har sin lag
Du är alltså besviken och kär?
Nej, inte besviken. Bara lugn och lycklig.
Lugn, lycklig och kär... Stannar du i Rochefort?
Nej, jag spelar i morgon i Paris, men jag kommer tillbaka nästa vecka.
Jag måste hitta den där kvinnan.
- Du kanske känner henne? - Det finns så många kvinnor...
Okej, okej...
- Du sa att du skrivit till mig. - Just det. Angående en ung väninna.
En av dina beundrarinnor, en tonsättare, skulle vilja träffa dig.
- Kan du hjälpa henne? - Älskar du henne?
- Kanske det. - Är hon vacker? Bra.
- Jag är så glad att se dig. - Lyssna. Säg vad du tycker.
Märkligt. Jag känner igen den.
- Visst är det vackert? - Mycket.
Jag har hört det här nånstans. Men var?
- Konstigt. Var är min sonat? - Den låg i salongen i morse.
Jag la den här sist mellan glasögon och läppstift.
- Hej. - Subtil Dutrouz. Så heter han.
Sätt er om ni känner varann.
Mamsellerna känner jag ej.
De är ju mina tvillingar, säg
- Vi har nog setts förut. - Det hade jag ej glömt, vet hut...
Jag har redan sett er så här. Men nån annan kan vara er lik som ett bär.
- Delphine är dansös. - Jag hade nog fel.
Solange kan allt om pianospel. Men ni kom precis i rätt stund.
Ty nu, Subtil, se upp För ni ska tårtan skära upp
- Jag vet inte hur man gör. - Gör ni er till?
- Då gör jag mitt bästa, om ni vill. - Varsågod, Dutrouz.
- Maxence är inte här. - Han har åkt till familjen kär.
Han sa: Min avfärd är immi-nantes.
- Jag skrattade gott. - Det är genant.
- Skojaren, vem var det? - En konstnär, poet.
Han målar porträtt, och ja, du vet.
- Han som älskar mig? - Det vet bara Herren vår.
Skål för kärlek och succé i år.
Skål. Thessaloniki, minns du väl? Där vi träffades som flygbefäl.
I Cherbourg vi möttes i hamnen.
Ur en bar han flög ut, med fylla i famnen.
Ibland i livet är det så det går till, när pengarna ej räcker till.
- Jag hade druckit. - Peta inte näsan.
- Jag gör precis som jag vill. - Sluta bråka och sitt still.
- Vi har ju setts. Låt mig fundera. - Nej. Och sluta insistera.
Om ni så behaga, så ge oss slutet på er saga.
I Cherbourg var jag deppig. Så mycket gråt.
Efter all tid till sjöss på en båt.
Jag kände en frisör i Cherbourg. Aimé, gift med Desnoyer.
En änka från Tours. Nej, från ett annat ställe.
En före detta dansös, med barn, men ingen kille.
Jag känner henne inte.
- Det var Nantes hon kom ifrån. - Kan jag få glass med två rån?
Ja, men var tyst.
Vår middag saknar etikett.
Kan vi inte få höra vad ni imorgon ska spela?
- Vi har ju ingen musik. - Och jag känner mig klen.
Vad bär ni på scen?
På folkfesten går jag ej.
Affärerna kallar. Jag sitter fast här.
- Men Dutrouz, ska ni gå, så säg? - Ja, man bör kunna behärska sig.
Vi måste nog också gå.
Men bara lugn, vi drar incognito.
- God afton på er alla. - Hej då.
- Hej då. God natt. - Hej då.
- Boubou sover, han var så trött. - Han drack en hel flaska, så sött.
John Blund gjorde en blunder Och fyllde Bou med champagnedunder.
- God natt, mamma. - God natt.
- Hej då. - God natt.
- Hej då. - Hej då.
Hur ska jag nu transportera den här?
Söndag.
Kör! Kör! Kör i luften!
Utan trötthet, utan oro. Det finns nåt för alla!
- Ögonen är olika stora. - Nej, då.
Jag har tappat ena handsken.
- Det är er tur. - Men jag har ju tappat handsken.
Snabba på.
Nu har vi glädjen att presentera -
Här kommer de - systrarna Garnier!
När vår sommar tog slut
När sommaren försvann
Försvann den till det trista
Och då kan man bara sucka tungt
Men för att återuppleva en sommardag
När vintern väl har slagit rot
Och då hjärtat till is har frusit Då måste man älska
Älska livet och blommor Älska skrattet och all gråt
Älska dagen och natten, Älska solen och vårt regn
Älska vintrar och vind, Älska staden och vår jord
Älska havet, elden, Älska jorden och var glad
När kärleken har tagit slut
När hjärtat har flytt sin kos
Till landet där ingenting finns
Kan man bara beklaga sig
Men för att väcka kärleken till liv
Om ert hjärta är för tomt och tungt
Om ledan hotar ert liv Måste ni älska
Älska livet och blommor Älska skrattet och all gråt
Älska dagen och natten, Älska solen och vårt regn
Älska vintrar och vind, Älska staden och vår jord
Älska havet, elden, Älska jorden och var glad
- När glädjen återvänder - När hjärtat sig slagit till ro
I den stora kärleken
Är varje dag som en sommar
Och när glädjen återvänder
När sommaren börjat på nytt
När kärleken förtrollar Då måste man sjunga
Lovsjung livet och blommorna Lovsjung skrattet och all gråt
Lovsjung dagen och natten Lovsjung solen och vårt regn
Lovsjung vintrar och vind Lovsjung staden och vår jord
Lovsjung havet och elden Lovsjung jorden och var glad
Lovsjung livet och blommorna Lovsjung skrattet och all gråt
Lovsjung dagen och natten Lovsjung solen och vårt regn
Lovsjung vintrar och vind Lovsjung staden och vår jord
Lovsjung havet och elden Lovsjung livet
Lovsjung blommorna Lovsjung skrattet
Lovsjung all gråt, Lovsjung havet
Lovsjung elden Lovsjung jorden och var glad
- Vilken scenskräck. - Fast det gick ju bra.
Grejen här bak hade gått upp.
En kille vill tala med dig. Med Delphine.
- Vem då? - Jag vet inte.
- De applåderade i alla fall. - Det var inte exotiskt, men fint.
- Snälla. - Leta rätt på era dansöser, då.
- Jaså, var det du? - Är du besviken?
Ja.
Jag såg ditt nummer. Snyggt. Du har gjort framsteg.
- Var det nåt mer? - Du skulle kunna bli min stjärna.
Följ med mig till Paris. En vacker tjej som du...
- behöver en kille som dig. - Jag tycker om din skärpa.
- Jag vill aldrig se dig mer. - Det kommer du få ångra.
Berätta om min lille konstnär.
Han är på manöver i Tyskland, tack vare mig.
- God afton. - Mina herrar. - God afton.
Men hej.
- Delphine, min syster. - God afton.
Det var underbart. Det var uppriktigt menat.
- Åker ni i morgon? - Ja. Herrarna ger oss skjuts.
Jag träffade Andy i går. Han tänkte på mig och åkte hit.
Han åker tillbaka till Paris. Men han blev kär här.
Det är en lång historia.
Jag talade om er. Han vet vem ni är. Ni kan besöka honom i Paris.
Tack så mycket. Ni är mycket snäll.
Det var så lite.
- Då så. - Mina herrar. - Hej då.
- Hej då.
Lycka till.
- Är ni kvar? - Stör vi?
Ja. Vi vill byta om. Vänd er om.
- Vi har nåt att berätta. - Låt höra.
Kan man dra för här?
Vi väntar.
- Etienne och jag älskar er. - Det gör ju vi också. - Eller hur?
- Visst... - Släng hit mina jeans.
- Ja, men av kärlek. - Vadå "av kärlek"?
- Som vi älskar er. - Va?
- Kort sagt - vi vill ligga med er. - Va?
- Ja, vi älskar er ju. - Och därför vill ni skjutsa oss.
Då tar vi hellre tåget.
Ni visar ingen större förståelse.
Vi vet mycket väl vart ni vill komma.
Alltid samma visa, samma bagatell
Killar som släpar mig till sina hotell
Aldrig några "Jag älskar er" Aldrig "Jag väntar på dig"
Aldrig några sköna dikter Så som man gjorde förr
- Varför... - Alltid samma visa, samma äventyr
Alltid säger de att inget varar, Varför?
Aldrig några känslor Aldrig någon romantik
Aldrig stora ord Eller storslagen lyrik
- Varför... - Bara stressade män. Inget som varar.
Som alltid lämnar en när dagen gryr Varför?
Alltid en kärlek död Som eldar utan glöd
En kärlek fast mellan två stolar
Varför då uppvakta oss? Varför vilja ligga?
Varför är bröllop alltid så otänkbart?
- Varför jämt så sura? - Varför läxa upp oss?
Varför inte avsluta med en kyss?
Okej.
- Åker vi i morgon ändå? - Ja, om ni uppför er.
- Vi ska försöka. - Då åker vi väl.
- Vi ses här i morgon klockan tolv. - Vi ses i morgon.
- Alltid samma visa - Alltid dumpas vi
- Alltid får vi nej - Och aldrig får vi ja
- Och alltid samma löften - Och samma morgondag
- Vi har en faslig otur - Nu ser vi dumma ut
Varför...
Måndag morgon.
- Posten. - Hej.
Skynda på. Ni kommer för sent.
Skynda på, Boubou.
- Fort. - Hej då, mamma.
Hej då.
- Hej, Yvonne. - Hej på er.
- En kaffe. - Två.
Åker ni redan? Tar ni med er mina döttrar?
- Vi ska träffas här 12.00. - Var försiktiga.
- Gick det bra på festen? - Ja.
- Och mina döttrar? - En triumf.
Det står om dem på förstasidan. Med foto.
"Systrarna Garnier förtjänar Garniern."
Vad ska det betyda?
- Jag förstår inte. - Inte jag heller.
Titta. Dutrouz!
"Sadisten hade gömt mordvapnet hemma."
Dutrouz? Utan "z". Vilken sur min han lär göra när han ser det.
- Om han har fått behålla huvudet. - Dutrouz. Tänka sig.
Nu går vi. Vi måste till hotellet, tillbaka hit, lasta.
Dutrouz. Han som inte ville skära upp tårtan.
- Vilken fuling. Yvonne. - Yvonne.
Hej då. Trevlig resa.
Titta förbi om ni kommer hit igen. Hej då.
Ja, visst är det illa ställt.
Dutrouz. Vilken skitstövel.
11.30? Herregud. - Solange!
- Jag ska ha lektion. - Nej, det är stängt!
- Vem var det? - Flickan Dumont.
- Så här dags? - Klockan är 11.30!
Jag glömde att avboka. Vi blir aldrig klara till 12.
Och jag måste hämta Boubou. Hur ska jag hinna?
Jag säger hej då till mamma, medan du hämtar Boubou.
- Vad letar du efter? - Min sonat. Jag hittar den inte.
- Det är en katastrof. - Du kan den ju utantill.
Ja, men det irriterar mig.
- Tänk om de verkligen älskar oss? - Vilka då?
- Våra lastbilschaffisar. - Jag vet inte.
- De är så gulliga. - Ja.
- Och din utlänning? - Borta. Jag kanske bara drömde.
- Och din konstnär? - Han är i Tyskland.
- Väntar du besök? - Nej, men nu är vi försenade.
Solange. Ni måste följa med.
- Jag? Vart? - Till affären.
Andy har kommit tillbaka och väntar på er. Nu, genast.
Men vi är så försenade och jag måste hämta vår lillebror i skolan.
- Hej, mademoiselle. - Hej. Ni kan ju hämta Boubou.
- Det skulle hjälpa oss. - Självklart.
Fråga efter Boubou. Han är rödhårig.
Jag kan omöjligt gå dit. Jag är för nervös.
- Jag får träffa honom i Paris. - Gå dit nu.
- Ja, gå dit. - Jag darrar.
- Då så. Hej då, mademoiselle. - Hej då, monsieur.
Hej då.
- Hejsan. - Hej.
- Hälsar ni inte längre? - Maxence!
Ni ser så annorlunda ut som civilist.
Jag har muckat. Nu ska jag leva.
Tänk att de släppte er med allt som händer.
- Som...? - Det går ju åt pipan med allt.
Att Dutrouz är pessimist kan jag förstå, men ni?
Dutrouz? Det kan vi ju prata om. Läs.
Det var han som var sadisten. Svartsjukedrama.
Han var olyckligt kär i henne i 40 år, men att stycka henne i bitar...
Hon tog för mycket plats i hans liv.
Dutrouz... Nej, dags att dra nu.
- Till Paris? - Ja.
Ni kanske träffar mina flickor där.
Jag träffade en av dem härom dagen. Solange.
- Och ert ideal? - Det får bli nästa gång.
Jag har lämnat tavlan här. Titta på den när ni vill.
Hej då, Yvonne. Låt mig kyssa er.
Hej då, Maxence.
- Hej, mamma. - Ni åker alltså?
- Ja. Det var på tiden. - Kommer inte Solange hit?
Jag kommer för oss båda.
- Och inte hämtar ni Boubou heller. - Jo, då.
Solanges vän, mr Dame, har gått dit. Vilken tur.
- Vad sa du? Mr Dame? - Simon Dame.
- Ett dumt namn, men han är trevlig. - Jag måste gå.
- Morfar sover. Vänta här. - Jag kan inte.
Jag måste ju åka. De väntar på mig.
- Jag är strax tillbaka. - Yvonne!
Min tidning! Hör du?
Jag glömde min väska. Hej då!
Är det nån där?
- Utlänningen... - "Utlänningen"?
- Är det ni som är Andy? - Ja.
- Var hittade ni partituret? - På gatan.
- Jag letade överallt. - Och jag efter er.
- Boubou! - Yvonne!
- Simon. - Yvonne. Var det fint i Mexiko?
Ja, Simon. Mycket fint.
- Vart ska du? - Till Paris.
Åk med mig. Jag kör till Paris på fyra timmar.
- Jag har inte bråttom. - Glöm konstnären.
Jag åker till Tyskland om jag måste.
- Lycka till, då. - Vägrar du ge mig hans adress?
Han är i Paris - "en liten stad för dem som älskar varandra högt."
Så då lär du ju stöta på honom, på de stora boulevarderna.
- Skynda på nu. - Är inte Solange här?
- Hon får skylla sig själv. - 12.00, sa vi ju.
- Hon är nästan halv. In med er nu. - Vänta lite. Där är hon ju.
- Nej, det är Josette. - Vänta på mig.
Får jag följa med? Jag vill se huvudstaden.
Vi drar från stad till stad Genom floder och dalar
"Kringresande", det är vi, Det är på vägarna vi bor
Subrip: TomTen