Nu är vi ärliga mot oss själva.
Vi visste nog att det inte skulle funka.
Carter...
Jag tycker om dig.
Väldigt mycket.
Jag älskar dig på ett sätt och vill inte såra dig.
Carter, du måste säga nåt.
Vi har pratat oavbrutet sen vi träffades.
Ursäkta, men är du...
Du är Sofia Buñuel!
Jag har sett 'Sprawl' tusen gånger.
- Jag har den på dvd. - Vad kul!
Får jag din autograf?
Skriv: 'Till Todd, din idiotbög. Det blir aldrig nåt.'
Tack.
Hör på.
Jag förstår dig-
-men du måste förstå mig också.
Jag måste få mer frihet.
Jag vet inte vad som kommer hända.
Kanske så småningom... Vem vet? Ingen vet.
Men just nu måste du ge mig den friheten.
Visst. Jag ger dig all frihet du behöver.
Jag vill bara inte att du gör slut.
Jag måste gå.
Lämna mig inte så här. Kan du inte prata med mig?
Det kan jag inte.
Hej då.
Du har ett nytt meddelande. Det har inte avlyssnats.
Det är Avi. Jag läste ditt manus.
Det skulle vara förstaklassens mjuk erotik...
Hej.
Vad gör du här?
Jag ville bara ha...
Jag ville bara...
Gråter du?
Lite.
Jag har pratat med mamma. Hon har stora problem.
Hon har ju inte varit mentalt stabil.
- Hon tror hon ska dö. - Är hon sjuk?
Det tror jag inte. Läkaren har inte hittat nåt.
Men hon lät så rädd och hjälplös.
Jag tyckte så synd om henne.
Jag flyger dit och tar hand om henne.
Jag borde åka dit.
- Jag åker till Michigan. - Jobbet då?
Jag kan skriva mjukporr i Michigan också. Det är inte så krävande.
Det ger mig chans att skriva det jag vill skriva.
- Om Djingis khan? - Det andra.
- Om skolan? - Nu låter det dumt.
Det har du sagt sen du var 15 år.
Jag kan nog bara göra det om jag reser bort från L.A.
- Vad säger Sofia om det? - Hon har gjort slut.
Sofia har dumpat mig.
Skämtar du? När?
För 1,5 timme sen. Jag satt fast i trafiken.
- Kanske... - Nej. Det är slut.
Fan också!
Skärp dig nu.
Jag har haft en usel dag. Ta det inte som det är världens undergång.
Hon är så snygg, rolig och toppen.
Förlåt, Carter. Hur känner du dig?
- Mår du bra? - Nej.
Det låter som en sak en mor måste säga, men det är sant.
Du kommer klara det.
Sånt tar tid. Ibland ganska lång tid.
Jag har inte kommit över Rodney Portchnik från skolan.
Prata inte om Rodney Portchnik.
Jag menar bara att det blir bättre.
Kvinnor har gillat dig sen du var liten.
När du minst anar det träffar du en toppentjej.
Jag vill inte träffa en toppentjej.
Jag vill inte träffa nån. Jag vill bara vara ensam med mormor.
Och hennes katt.
Du är knäpp.
- Ska du ut ikväll? - Nej. Kanske. Hur så?
Det är fredag. Du ska ut med Gabe Foley, va?
Håll käften.
Jag lever genom dig. Jag är för ung för att ha ett eget liv.
- Nu håller vi tyst. - Visst.
Lucy, jag är ute i köket.
- Hur har dagen varit? - Bra. Vad är det?
Inget.
Jo, det är det. Men det är inget viktigt.
Kan det vänta? Jag har lite att fixa.
- Jag var hos dr Bennett idag. - Varför då?
Jag har hittat en...
konstig sorts knöl i mitt bröst.
Vi vet inget än.
Det är förmodligen inget. Och även om det är nåt...
så är det kanske ändå inget.
Mamma...
Pappa kör mig till Ann Arbor på tisdag morgon för några tester.
- Jag åker med. - Nej.
Du ska gå i skolan.
Vi ser inte det här som nåt viktigt innan...
Okej?
Ja.
Lucy...
Allt kommer att bli bra. Verkligen.
Hej, mormor!
Det är jag, Carter! Ditt barnbarn.
Agnes är min mor och din dotter.
Det är obegripligt att jag lever.
Obegripligt att jag får se dig igen.
Tack. Jag är också jätteglad, även om jag inte hade uttryckt det så.
Får jag komma in?
Dit in.
- Var är katten? - Död.
- Kan du laga mat? - Lite.
Jag har inte ätit nåt på tre veckor.
- Verkligen? - Bara lite pasta.
Okej.
- Vill du ha huset när jag dör? - Så enkelt är det nog inte...
Jag bestämmer vem som får mitt hus.
Tack. Vi får se.
Jag är så hungrig...
- Jag är här. - Gudskelov.
Det här är ditt livs sämsta idé.
- Du upprepar det. - Jag kommer.
Nej. Vi kan väl ge det en chans?
Det är nog precis vad jag behöver. Tid att samla mig...
Det är telefon till dig.
- Carter, är det du? - Avi?
Jag är i bergen. Täckningen är kass.
- Hur fick du numret? - Av din mor.
Det är kris. Vi måste prata.
Gav du honom numret? Nu måste jag ordna det här. Jag ringer sen.
Jag ska just göra scenen, bruden har en skitfin häck...
Men varken hon eller jag förstår-
- varför hon har sex med telefonoperatören-
-när hon redan träffar yogaläraren!
Du ville väl ha en scen där hon förför telefonoperatören?
Det går hon nog inte med på. Andra förslag?
Hon kanske är helt fixerad vid att få bredband?
Figuren Monica är en nymfoman.
Hon tänder på tillfällig sex. Annars får hon inte orgasm.
Det är bara en fas. Det går över.
Mormor, lägg på luren!
- Var är du? - Jag är bortrest.
Du får ett nytt manus på tisdag.
Jag vill ha en scen med en poliselev som böjer sig...
Min mormor lyssnar ju!
Jag överger dig inte. Jag kom just.
- Jag sätter på larmet. - Nej, jag är ju strax tillbaka.
Tack så mycket.
Bozo!
- Förlåt? - Hunden heter Bozo.
Jaha. Hej, Bozo.
Är du från ålderdomshemmet och sköter Phyllis?
Nej. Hon är faktiskt min mormor.
Mormor? Jag visste inte att hon hade barn och barnbarn.
Vi besöker henne inte särskilt ofta.
- Var är du ifrån? - L.A.
Los Angeles! Där var jag en gång för länge sen.
- Dåligt rykte. - Jag gillade det.
Jag heter Sarah.
Carter. Trevligt att träffas.
Nu kan du äntligen vara lite med din mormor. Vad trevligt.
Jag tror att jag ska stanna ett tag.
Jag kanske kan sköta om henne på nåt vis.
- Du får att göra. - Jo, jag oroar mig lite.
Det ska du inte göra. Du klarar det.
Tack för uppmuntran.
Fan.
Jag går innan min dotter kommer och ger mig en mördande blick.
Jag orkar inte med den minen.
Säkert för att min mor fick såna blickar.
- Fin kväll. - Ja, det är det väl.
- Vill du sitta fram? - Nej, det går bra.
Hej.
Det låter nog knäppt-
- men mina föräldrar vet inte att jag röker, så om du inte...
- Har du cigg på dig nu? - Nej.
Kanske. Hur så?
Då tar jag den som gisslan.
Jag ringer från röntgenkliniken-
- angående Sarah Hardwickes tid på tisdag.
Devons fingrar glider längs vinglaset.
Hon försöker undvika Trans skrev.
'Vi måste vara professionella.'
'Vi ser det som en del i vår relation som advokat och klient.'
ANTECKNINGAR TILL 'WEST L.A. HIGH SCHOOL'-PROJEKTET
Sofia - jag saknar dig.
Och jag beklagar.
- Hej. - Hej.
Hej, Phyllis! Hur står det till?
Det är mrs Harding.
Hardwicke.
- Vem bryr sig? - Jag tar det, tack.
Jag beklagar verkligen.
- Jag har bakat småkakor. - Tack, vad snällt.
- Det ser ut som Fig Newton-kakor. - Det är just vad det är.
Jag har faktiskt inte bakat dem men ville ge intryck av...
Jag är usel på att baka.
Tack ändå. Mormor kommer att sluka dem. Det är rätt äckligt.
Det var en ursäkt för att hälsa på.
Det är ju en vacker dag-
- och jag ska rasta hunden så jag tänkte om du ville...
- Bra. Säkert? - Ett ögonblick bara.
Jag sitter på flyget på väg hit-
-och läser mejlen till henne.
Drygt 30 stycken, allt som allt.
Jag talar alltså om de långa intensiva kärleksbreven-
- där jag desperat försöker vara romantisk och poetisk.
Och hur pinsamt det än verkar-
-är det nåt av det bästa jag skrivit-
-för de har en naiv tro på-
- att vår romans är unik och den författar jag.
Jag sitter och läser mejlen och det är lite turbulens.
Sen börjar jag få panik på ett sätt jag aldrig haft.
Och jag tror det händer för jag kan inte föreställa mig-
- att jag nånsin ska känna så för nån annan.
Jag har aldrig fått såna brev som du skrev till henne.
Eller själv skrivit nåt.
Du har tur på ett sätt som inte har med flickan att göra.
Men det vet du redan.
Jag verkar väl jätteung.
Visst. Skit på dig.
- Jag menade det inte så. - Jag vet vad du menade.
Jag tycker att jag lyssnar bra-
-men när jag möter nån pratar jag.
Vad betyder det?
Du är väl inte så bra på att lyssna.
Nej, så är det inte. Jag lyssnar bra.
Jag hör mig själv prata om det.
Nelsons karriär, Lucys måleri...
som det vore nåt jag åstadkommit.
Och så tänker jag: 'Var är jag? Vad är jag?'
Får jag fråga nåt? Vad gör du om dagarna?
Vad typiskt. Folk tror att om man inte jobbar eller studerar-
-gör man ingenting, vilket är fånigt.
Jag har knappt en sekund för mig själv.
Antingen kör jag nån eller sköter huset-
-och så sitter jag i 15 styrelser.
Förlåt. Jag tänkte inte så.
Jag vet, men det gör min familj.
De dömer mig i tysthet, särskilt Lucy.
Oavsett vad jag ägnar mig åt-
-gör jag henne besviken.
Hon är en tonåring och du mamma.
Det vore konstigt om det inte var så.
Förlåt. Jag tänker på det och är väl överkänslig.
Jag kunde nog göra mer. Jag vill inte se tillbaka på mitt liv...
och undra vad som tillhörde mig.
- Då så. - Ja, det var jättetrevligt.
- Tack. - Det var så lite.
Det var fint att prata med dig.
Javisst.
- Fan... - Vad är det?
- Jag ska alltid ha sista ordet. - Jaså?
Jag förstår... Jag går in så kan du ropa nåt efter mig.
- Bra. - Perfekt.
Det kommer att bli bra.
Har du lust att promenera igen? Kanske i morgon...?
Jag kan inte. Jag har ett möte då.
Ingen fara.
- Onsdag? - Super.
Jag kommer förbi. Carter...
'Super'? Vad...
Jag vill inte prata om det. Det är sinnessjukt och jag vill inte bråka.
Vi bråkar inte. Det är ingen grej.
Men han är ensam där. Gå på bio med honom.
Fattar du hur töntigt det låter?
Ordet får en ny betydelse. Vill du skriva historia?
Hon kanske har rätt. Vad vet vi egentligen om honom?
Glöm det. Glöm det bara.
Jag tänkte att man kunde vara snäll-
- men jag fixar inte när ni gaddar ihop er mot mig.
Vi är rädda allihop.
Jag säger samma sak till er båda.
Oavsett beskedet tar vi itu med det tillsammans.
Din dotter vill be om ursäkt. Och om du vill det-
- så bjuder hon ut knäpptantens barnbarn.
Han är rar. Jag tycker synd om honom.
Han är olycklig.
Jag ska vara med dig varenda sekund.
Vad är det?
Är du aldrig rädd för att fastna i en av ställningarna?
Jo, det är jag.
Redo för sängen?
Vet du att yoga är bra för blodcirkulationen-
- ökar välbefinnandet och minskar ångesten?
Ja, jag har läst det.
Du kanske skulle prova.
Vet du vad?
Jag är ledsen om jag verkat frånvarande på sistone.
Det är lugnt.
God natt.
- Tog du med mina piller? - Ja, det här är starka grejer.
Ska man ta alla på en gång?
Jag älskar det.
- Vem har bytt lakan? - Jag.
Vem är Sofia?
Var har du hört om henne?
Du mumlar i sömnen.
- Vad gör du i mitt rum? - En mycket bra fråga.
Hon var min tjej, men gjorde slut.
Är hon läcker?
Ja, jätteläcker.
Det betyder mycket.
Jag heter Sofia.
Jag är jättekär i dig.
Hej då.
Hej! Hur är det?
Vet du var du är?
Jag bara samlar mig.
- Du kan få lift. - Nej, tack.
Jag måste springa. Det är hälsosamt.
Förresten...
Mamma och jag började gräla härom kvällen.
Det var inget riktigt gräl, men...
Jag skulle fråga dig om du ville...
gå på bio eller nåt.
Jag sa att det var pinsamt och att du nog inte alls ville.
En skum tjej kommer och frågar av medlidande.
Det blir fel.
- Får du gå ut på en vardag? - Egentligen inte.
Om du går på bio med mig för att vara snäll-
-skulle de göra ett undantag?
- Jag vet inte. - Ta reda på det och återkom.
Vad är det?
Det är möjligt...
Jag tror kanske...
att det blivit stopp i toaletten.
Kanske? Vad är det annars?
Vattnet rinner över.
Mattan är helt blöt.
Jag tittar på det. Jag ska bara begå självmord först.
Jag berättar det för Paige själv.
Det blir mindre skrämmande och hon ser att jag mår bra.
Du har rätt.
Men du får berätta för Lucy.
Det är bäst.
Sen säger han: 'Ta reda på det och återkom.'
Det är ju inte precis...
- Det visar att han är... - Intresserad?
På ett sätt. Men det skulle ändå vara otroligt pinsamt.
- Gör det. - Tycker du?
Ja, du måste. Och vet du vad?
Jag måste få följa med.
Berätta vad det är.
Jag vill ha en glass. Jag har varit sugen hela dagen. Vem följer med?
Vänta. Vad... Vill du ha glass?
Hör ni... Ni två åker.
Jag och Lucy rastar Bozo. - Kom.
Gör det ont?
Nej.
Man kan må illa av kemoterapin.
Och jag kan bli trött av den.
Är du rädd?
Ja, ibland.
Men inte nu. Nu känner jag mig ganska stark.
Du ser inte så stark ut.
Jag tog 20 dollar från din väska.
När då?
För ett tag sen. I februari.
- Är det sant? - Ja.
Jag har velat säga det länge.
Jag mådde dåligt över det.
Jag är nyfiken. Vad skulle du med 20 dollar?
Det är fånigt.
Jag ville börja spara. Inför framtiden.
Men jag hade inga pengar-
-och behövde nåt att börja med.
Du är i alla fall ganska ekonomisk.
Jag berättar det för jag har inga andra hemligheter.
- Det får man. - Jag har inga.
Jag säger alltid sanningen till dig för det gör ju du.
Ja.
Säger du att det ska bli bra-
- så tror jag dig, för jag vet att du inte ljuger för mig.
Kanske för andra.
Kanske för Lucy eller pappa-
-men inte för mig.
Jag vill bara veta...
Kommer du bli frisk?
Hej.
Läget?
Du ser pigg ut. Bättre än häromdagen.
Vad hette hon?
- Hon du skrev breven till? - Sofia.
- Var hon din första kärlek? - Ja.
Det var en i high school, men jag-
- projicerar nog mina fantasier på tjejerna.
De stämde kanske inte med hur de var.
Det tog lång tid att inse. Typ fyra-fem månader.
- Men Sofia var annorlunda? - Ja...
Nej, det var egentligen samma sak.
Kom, jag vill visa dig nåt.
Spännande! Vart är vi på väg?
Vi möter snart dem i 'Den sista färden'.
Jag älskar den här platsen.
Jag har fantiserat ihop ett science fiction-scenario.
Jag låtsas som om civilisationen har försvunnit.
Jag går ut i skogen och är på en annan plats i en annan tid.
Vad häftigt.
Min man har varit otrogen.
Jag märkte det för ett tag sen men gjorde inget.
Jag intalade mig att det var på grund av flickorna...
Mitt liv är behagligt och ordentligt.
Sånt är jag bra på.
Men han är en bra man. Han är en bra försörjare...
Det är väl bara girighet. Jag vet inte.
Det låter väl ytligt för dig.
Jag har överhuvudtaget inga uppfattningar om det.
Det är väl bara...
Jag älskar honom inte, som du älskar henne.
Inte som när det gör ont när det är äkta.
Ju mer distans jag får och ju mer vi pratar-
- desto mindre säker blir jag på att det var äkta kärlek.
Jag vill gärna krama dig. Är det knäppt?
- Lucy får inte höra nåt om Nelsons. - Sarah...
Just det. Det säger ju sig självt.
Hon frågade mig om att gå på bio en vardagskväll.
Det brukar vi inte tillåta.
- Det verkar förnuftigt. - Jag gör ett undantag.
- I morgon har du väl... - Ett nytt möte, ja.
Jag vet inte när jag kan göra det här igen.
Tidigast om några dagar. Jag är rätt upptagen nu.
- Men jag måste handla. - Jag följer med.
Jag hade aldrig varit i New York. Jag minns att jag satt ensam-
- i den amerikanska delen av The Met-
- i salen där Hudson River Valley-målningarna hänger.
Och plötsligt fick en känsla över att vara helt klar.
Helt klar över mitt liv. Som om jag var precis där jag skulle vara.
Häromdagen satt jag i bilen utanför skolan och väntade på Paige.
Hon kom springande och berättade om sin dag-
- och så kände jag så igen. Jag var där jag skulle vara.
Precis här med henne.
Jag önskar att jag hade uppskattat allt mer.
Jag vill ha så många av de ögonblicken som möjligt.
Jag vill åka till New York igen och sitta ensam på The Met.
Men helst vill jag vara typen-
- som tar en chokladbit och äter den i butiken.
Men... då ska du göra det.
Jag ska nog berätta lite vad som händer med mig.
Men då vill jag säga dig nåt.
Du börjar.
Jag vill bara säga att din man måste vara knäpp i huvudet.
Vad skulle du berätta?
Inget. Det är inte så viktigt.
Ett nytt meddelande.
Hej, det är jag. Vi måste prata om när du kommer hem.
Jag tror inte det här är bra för dig. Ring mig. Hej då.
Killen?
Du ska ditåt.
Vad är det?
Jag måste visa dig nåt.
Det är viktigt.
- Fin du är. - Vår dejt.
Ikväll träffar vi ju grannkillen.
Med allt som hänt tänkte jag att du kanske inte hade lust.
När jag flippar ut över nåt läser jag om det på nätet.
De senaste dagarna har jag lärt mig allt om vår situation.
- Är det sant? - De tar nog bort bröstet.
Det är tufft för en kvinnas psyke-
-så vi måste stötta henne.
Ungefär tre veckor senare börjar kemoterapin.
- Skrev de så? - Många får kemoterapi.
Och säkert också strålbehandling.
Blir du inte rädd av allt?
Självklart. Men jag är ju varken kirurg eller onkolog-
-och kan inte göra nåt åt det ikväll.
Vi kunde väl äta nåt först.
Gillar du pizza? Här är de utsökta.
Ja, jag diggar pizza.
- Som barn var jag som du. - Feminin?
Försigkommen.
Hon är rätt bra.
Hon är super. Jag hyrde 'Sprawl' på dvd.
Jag läste att hon hade setts ihop med Colin Farrell.
Jag måste gå på toa.
Skärp dig. Du är en man. Du är inte svag, inte patetisk.
Ta itu med det och gå vidare.
Jag känner dig.
Knappast, men jag vet vad du menar.
Min största rädsla är att lägga en jättekabel-
- och toan stinker lång väg av mitt... du vet, skit-
- och så känner jag killen som är utanför.
- Är det din största rädsla? - En av dem.
Det blir bättre.
Hej.
Träffades ni på toaletten eller nåt sånt?
- Du är Eric Watts. - Jag antar det.
Du arbetar på Orange Julius.
Jag älskar...
Jag älskar Orange Julius.
- Det visste inte jag. - Jo...
- Jag gjorde bilen. - Camaron?
Imponerande. Très imponerande.
Jag byggde om den och renoverade den-
-vilket var rätt dyrt.
Jag hade inga pengar så därför jobbade jag på Orange Julius.
Ni hänger bara omkring här?
Inte riktigt. Lucys mamma tvingade dem att gå på bio med mig-
-för jag har varit deppad på sistone.
Vi måste gå, för de ska bjuda på mat-
-och berätta roliga historier.
Njut av filmen och maten.
Trevligt att träffas. Vad du nu än heter.
Berätta nåt.
Du bor i en förort i Michigan och går på en vanlig skola.
Berätta om matcherna, banden och festerna. Som John Hughes.
Vem?
- Jag är väldigt gammal. - Har inte du gått high school?
Jag gick på en modern privatskola i L.A.
För privilegierade, massa droger...
Jag kände aldrig att jag fick den där klassiska upplevelsen.
Det fanns inget lag i football.
Vi lever inte på 50-talet här heller. Det är väl inte ert trendiga liv-
- men vi är inte helt naiva. Vi gör grejer.
- Som vad? - Ja, som vad?
Ja, som vad?
- Vi ser den med Colin Farrell. - Nej, det gör vi inte.
Varför är du så fixerad vid honom?
- Jag hade jättetrevligt, Paige. - Är det sant?
- Jag går och lägger mig. - Okej.
- Tack för att du betalade ikväll. - Visst. God natt.
Carter?
Vill du gifta dig med mig?
Ja.
Tryck 1 för att höra dina meddelanden.
Du har två sparade meddelanden.
- Det här är mitt rum. - Ja.
Hämta en tröja.
Varför?
Jag tror att jag är ihop med quarterbacken i football-laget.
Då blir det inte mer som i 'Breakfast Club'.
Menar du allvar?
Vi är inte riktigt tillsammans. Vi bara hänger ihop.
Han heter Gabe.
Och jag gillar honom. Jag är bara...
- Minns du han från köpcentret? - Eric.
Det är hans bästis, de gör allt ihop.
Men de är så olika.
Gabe är väldigt självsäker. Till och med kaxig.
- Har du kysst honom? - Ja, på sätt och vis.
Men inte riktigt. Definiera 'kyssa'.
Varför inte?
Min pappa har en affär.
Konstigt nog är jag inte arg på honom.
Egentligen är jag det...
Jag är arg på mamma.
- Det verkar orättvist. - Jag vet.
Men... Jag vill inte bli som hon.
Hon är kall och ytlig.
Hon är besatt av att få livet att likna en inredningstidning.
Jag fattar inte att hon inte skriker-
- varje gång hon ser sig själv. Särskilt nu.
Varför berättar du det här?
Jag vet inte. Ursäkta mig.
Din mor sa att du är konstnär.
Det är jag inte. Jag bara målar ibland.
Det gör mig lugn, när jag flippar ut.
- Det lindrar problemet. - Vilket då?
- Jag törs inte kyssa Gabe Foley. - Det kommer du över.
Med rätt person vid rätt tillfälle kommer det att funka.
Mamma vet inget om min pappa.
Du fattar. Tack.
Mormor?
Låt det vara. Jag torkar upp när jag satt in det här i ugnen.
- Vad är det? - Min mobiltelefon?
Det är nog chefen som ringer för att säga att jag fått sparken.
Reparerar du swimmingpooler?
Va? Jag är författare.
Vad skriver du?
Barnböcker.
Vad trevligt. Jag älskar barn.
Nej, jag älskade barn. Nu står jag inte ut med dem.
- Men jag kan läsa nån av dina böcker. - Jag har inte med dem hit.
Jag hade gärna läst nåt du har skrivit innan jag dör.
Mormor, jag är ledsen att behöva berätta det-
- men du ska inte dö. Det kommer inte att ske.
Snälla, låt bli att säga så där.
- Vet du vad ett sjukhem är? - Jesus!
När du hittar min livlösa kropp-
-ska du ringa dem.
Då tar de hand om allt.
De lägger mig i en stor liksäck och kör mig till bårhuset.
Jag har bett om att få bli kremerad.
Numret till sjukhemmet i Michigan sitter på telefonen i vardagsrummet.
Vill du se det?
Det är nog killen med maten.
Vilken lättnad! Soppan du lagar är vedervärdig.
Det har gått fyra dagar. Inte för att jag räknade, men jag tänkte...
Jag vet att Lucy har berättat. Jag förstod det.
Så jag skulle inte...
Lucy har inte sagt nånting.
Jag är sjuk.
Rätt allvarligt sjuk.
Jag har...
Jag har bröstcancer.
I morgon bitti ska jag till sjukhuset-
-och de ska...
Fan.
Det ska skära bort...
Fan!
Se på mig. Du ska se på mig.
Jag är här. Jag lovar dig att det kommer gå bra.
Jag ville inte...
Jag menade inte...
TILL SARAH
Det var en gång en nallebjörn som hette... Pandy.
Pandy trodde att hans förhållande var perfekt.
Men en dag slängdes han ut på gatan av barnet som hade honom.
Han ersattes...
av Colin Farrell.
Herregud! Gå in på mitt rum. Sista dörren till vänster.
Phyllis och jag ska prata lite.
Vad är det?
Mormor, nu ska jag förklara nåt. Se på mig.
Öppna inte dörren när du är oklädd.
Gör inget alls utan kläder när andra personer är med.
- Jag har en tröja. - Lyssna!
Häng med nu! Det är för ditt eget bästa.
Om du inte vill framstå som fullkomligt senil-
-så följer du mitt råd.
Ta på dig byxor.
- Det ska vi aldrig prata om igen. - Uppfattat.
- Hur mår din mamma? - Okej.
Hon började med kemoterapin igår och är matt av den.
Du kan ju hälsa på henne.
Hon verkade inte ha lust med sånt. Hon verkade mer...
Ja. Hon är väldigt trött.
Trevligt att se dig.
Jag kom hit för jag har ett problem.
Du var till stor hjälp när vi var på fotbollsplanen.
- Jag tänkte om du kunde... - Självklart.
Det här låter... Strunt detsamma.
Gabe kunde inte vänta på mig.
Så han bestämde sig för att bli ihop med min bästis.
Det har varit rätt jobbigt i skolan.
En massa blickar på parkeringsplatsen...
Det är en fest ikväll och jag skulle ha gått med honom.
Och nu... Jag har inte pratat med honom.
Gå! Ja, det måste du.
Se fantastisk ut, var trevlig mot alla - då är du en stjärna.
- Följ med. - Ta det lugnt nu.
Om jag kommer med dig... Du är äldre, smart, mystisk.
Jag är rätt mystisk.
Jag fjäskar som fasen nu. Kom igen!
Det vore så coolt och så står jag i skuld till dig i evighet.
Det är som i en dröm. Men i den är jag naken, förutom skorna.
Mina damer och herrar, den otroligt snygga Lucy Hardwicke!
Ikväll bär hon en designad klänning och ledsagas av han här...
- Läget? - Howard Portchnik.
- Vad hette du? - Howard...
- Och din far? - Rodney Portchnik.
- Är han här? - Nej, då hade jag inte haft nån fest.
Ha så kul nu.
- Vad var det där? - Mamma limmade på hans farsa.
Gud, du kom! Vad coolt.
Och vem är du?
Hennes bästa vän. Känner jag er?
Gud, Madison är här.
Jag har så mycket att berätta. Det är sjukt.
Gå du. Det är okej. Jag är i närheten.
- Du är här... - Jag är en festprisse.
- Hur är det? - Bra. Riktigt bra faktiskt.
Vad bra.
Om du vill prata med nån eller kanske bara...
Jag finns tillhands för det mesta.
Toppen. Vi måste gå vidare.
Du måste träffa några elever som går sista året på Carver.
Killen är en stor jävla skit.
Jag kunde ha blivit skitens son.
Mamma, gissa var jag är just nu.
Carter? Det är Sofia.
Är du där?
Ja. Hej! Hur är det?
Gud, vad jag har saknat dig.
Det har hänt så mycket. Jag vet inte var jag ska börja...
Det känns som om mitt liv rämnar.
Jag gråter hela tiden och du är den enda jag kan prata med.
Min bästa vän...
Hur mår du?
Carter?
Är du bögen som försöker lura till dig Lucy?
Jag ringer senare.
Tror du att du kan komma hit och dejta min tjej-
- och dricka min kompis sprit utan att få på käften?!
- Va? - Är du både döv och dum?
Du behöver inte upprepa det där.
Svaret på din fråga beror på-
-om du har inlärningssvårigheter-
-eller bara är en vanlig idiot.
Så där!
Okej, en ovanlig idiot då.
Vem fan är den bögen?
- Han är min vän. - Din jävel!
Nej. Alla inser nog att jag inte är jäveln i sammanhanget.
Det var ditt fel! Inte mitt och inte hans, vad han nu heter...
Hon är fantastisk.
Hon är snygg, smart och fantastisk.
Du sabbade det. Vad är det med dig?
Varför lät jag dig köra min bil?
Kom.
Det är första gången nånsin som jag fått en smäll.
- Hur var det? - Det gjorde ont.
Det är inget för mig.
Jag måste säga nåt.
Det är nåt jag inte pratat om förut.
Ja?
Det hände nåt när jag var typ 11 år.
Jag hade en kompis, Ethan.
Vi gjorde allt ihop.
Man kan vara kompis med en kille när man är 11 år.
Jag gick i alla fall över till honom en dag.
Och vi var bara tillsammans.
Vi lekte och gjorde grejer som barn gör.
Hans föräldrar var nog inte hemma.
Det var som 'Sanning eller konka', som en lek...
Vi tog av oss kläderna.
Jag är inte ens säker på vad...
Det är lugnt.
Jag flippade ut och så flippade han ut.
Sen sa han att det var mitt fel att det gick så långt.
Han måste ha sagt nåt till nån i skolan för alla...
Jag kände mig så förödmjukad.
- Lärarna och föräldrarna fick veta. - Sånt händer hela tiden.
Det är säkert. Det betyder inte mycket, även om det känns så.
Mamma och jag pratade aldrig nånsin om det efteråt.
Det verkade som hon skämdes.
Som om jag vore pervers.
- Du gjorde inget fel. - Varför kände jag så då?
Sluta skyll på din mamma. Du måste släppa det.
Om hon inte hjälpte mig varför skulle jag...
För att hon kanske dör.
Det var dumt sagt.
Vad fa...
Det var svårt att berätta. Vill du skrämma mig?
- Grattis. - Jag vill få dig att vakna!
Världen är stor. Det är kaotiskt-
-och aldrig nånsin som man tror.
Man får vara rädd, men man får inte bli en idiot för det.
Inte när det gäller dem som älskar en och behöver en.
Då har vi väl snackat klart.
Ja, det har vi.
Jag kan inte. Jag vill inte...
Kom inte närmare, är du snäll.
Okej. Jag ville bara höra hur du hade det.
Jag har ont överallt.
Det är mitt fel. Jag vet det.
Men en sak ska du veta, Carter.
Du rör inte min dotter igen.
- Ni får inte ses. - Förlåt...
Gå iväg.
- Vad är det med dig? - Jag vet.
Vill du inte prata är det okej-
- men låt inte Phyllis hälsa att du inte är hemma.
Vart ska du ta vägen? Jag är den enda du känner här.
- Eller hur? - I princip.
En vecka har gått. Eller fem dagar...
Jag ville ringa dig, men jag hade inte ditt mobilnummer.
Jag trodde du var arg på mig.
Det är jag inte. Jag är inte arg på dig.
Så du ångrar att du kysste mig?
Lucy, vi kan inte ses mer.
Jag var inte den rätte!
Då så. Men vem är det då?
När du tänker på det vet du det redan.
Mamma...
Jag mår dåligt. Jag tror...
- Nelson Hardwickes kontor. - Är min pappa där?
Lucy! Han gick ut för att...
Mamma? Du måste försöka resa dig.
Du får hjälpa mig att få dig till sjukhuset.
Är du klar?
Du har det vi kallar neutropenisk feber.
Du har för få vita blodkroppar och kroppen kan inte försvara sig.
Jag talade med Hoffman på Ann Arbor. Du kommer få Neulasta.
Jag beklagar. Vad har hänt?
- Jag hämtar en läsk. Vill du ha nåt? - Nej tack.
Självklart gör jag det.
- Hallå? - Hej, Sof.
- Sofia, det är jag. - Vem?
Carter.
- Vem? - Carter...
Webb.
Carter, min älskling!
Det passar inte alls för mig nu.
Jag är på en fest i Soho.
Alla är höga och det är jag med.
- Det är ju nyårsafton. - Nej, det är oktober.
Det känns som nyårsafton. Hör här, älskling...
Jag vill så gärna prata med dig. Jag ringer lite senare, okej?
Visst. Jag ville bara...
Jag har bara...
Hallå?
Vad är det med dig?
Jag får ingen ordning på mitt liv.
Jag är 26 år, frisk och redig.
Jag har haft alla möjligheter.
Mina vänner gifter sig, får barn och det är bara så långt borta.
- Varför kom du hit? - Jag skriver om att växa upp i L.A.
Hur länge har du gjort det?
11 år ungefär.
För länge. Du måste försöka mer.
Du kanske ska skriva om nåt annat.
Du har nog rätt.
Jag trodde jag kunde hitta nåt och förändra mitt liv.
Jag hade fel.
Carter...
Jag är 133 år gammal.
Det är omöjligt.
Hela mitt liv har jag försökt att hitta nåt.
Och vet du?
Det går inte så bra.
Jag sa inget.
Jag dör snart och du lever vidare-
-så sluta att beklaga dig.
Hej.
Var är de andra?
Paige var trött. Hon ville stanna.
Men jag ville vara ensam.
Okej.
Vi måste prata.
Jag vet inte vad vi ska göra nu.
Du kan börja med att säga varför du är arg på mig.
Det är svårt att ens...
Jag har varit arg så länge-
- att jag nog är det för i princip allt.
De gjorde en CAT-skanning till före kemoterapin förra veckan.
Operationen gick väldigt bra. Det finns inga fler cancerceller.
Jag gick igenom all skit för att vara på säkra sidan.
Men jag vet att jag blir frisk.
Det gjorde jag inte förut.
Jag var jätterädd.
Jag vill inte missa delen när vi kommer varandra närmare.
Jag vet inte heller vad som händer härnäst.
Men jag ska fortsätta älska dig.
Och hoppas på att du släpper in mig.
Självklart kommer jag göra fel.
Men jag finns alltid där för dig.
Det är bara en sak du ska göra för mig.
Vad då?
Du måste sluta röka.
Jag ska.
Du borde sova, mamma.
Kära Sarah. Jag har försökt skriva detta brev ett tag nu.
Ett sånt som du aldrig har fått och som jag alltid velat skriva.
Som 13-åring satt jag och lyssnade på samma sång om och om igen.
Jag tänkte att om jag kunde skriva nåt vackert och ärligt-
-så skulle kanske nån älska mig.
Jag har tagit mycket för givet.
Inte ansträngt mig och undvikit ansvar.
Jag kom hit för att jag ville vara ensam.
Men så träffade jag dig-
-och du tog inget alls för givet.
Jag hoppas du får dina stunder.
Att du åker till The Met och målningarna av Hudson-floden.
Och så hoppas jag att du tar med dig Lucy.
Jag vet att hon kommer älska det.
Jag beklagar om jag skapat problem.
Jag beklagar mycket, men särskilt att jag aldrig sa till dig-
-att oavsett vad som händer-
- så är jag så tacksam för varje stund med dig.
Även om jag letar efter rätt ord-
- så vill jag egentligen bara säga tack.
Mormor?
Mormor? Jag skickade efter en av mina böcker från L.A.
Den heter 'Pandy, den oälskade självdestruktiva nallebjörnen'.
Du kommer nog att gilla den. Men den har inga bilder än.
Mormor? Phyllis?
Mormor... Vakna!
Mormor?
Jaha, ja.
Mormor?
VÅRDHEM. RING I TID.
Du skrev ett brev till mig.
Det är skitkallt här ute.
Jag hade hört om det, men det är ju absurt.
Det är deprimerande.
Jag kommer sakna dig lite.
Bra.
Ska vi ta en promenad?
Jag kan inte. Jag måste in igen.
Jag förstår.
Vi ses.
Hej då, Sarah.
Vänta nu...
Jag måste få sista ordet.
Tack själv.
Har du kört fast?
Jag antar det. Jag är så nära.
- Till vad då? - Att bli färdig.
Vad har hänt?
Det saknas nåt på slutet.
Har du några förslag?
- Vad handlar det om? - Mormor. Hon är död.
- Tråkigt. Var hon fin? - Ja, det var hon.
- Var ni mycket tillsammans? - Mot slutet.
Vad fint. Det är en fin sak att skriva om.
- Jag har inga förslag. - Vilken besvikelse.
Det hade varit så fräckt om jag kommit på ett genidrag!
- En schysst servitris hade gjort det. - Beklagar. Vill du ha påtår?
- Jag heter Carter. - Janey. Trevligt att träffa dig.
Om du har tid kanske du kan läsa scenen jag jobbar på?
Det är bara ett utkast men jag behöver nån som ser det utifrån.
Ja, men jag är ganska hård.
Perfekt.
Texter: Cristel Nyqvist Scandinavian Text Service 2008
ANSVARIG UTGIVARE: PIA GRÜNLER