LIVBÅT
Är ni livbåt nummer två?
Hallå där!
Ni ser då inte ut som en skeppsbruten! - Jag känner mig sannerligen som en.
Har ni sett till Charcoal? Joe, stewarden.
Han hjälpte mig ner i livbåten. - Jag trodde att den var övergiven.
Inte av mig i alla fall. Den verkar vara i ganska gott skick.
Var jobbade ni ombord? - Maskinrummet
Jag hade frivakt och var i tvättrummet. Blev överrumplad med byxorna...
Jag tvättade mig när torpeden träffade. De flesta drunknade som råttor.
På däck var allt en enda röra. - Det påminde mig om ett flyganfall.
Det påminde mig om ett slakthus i Chicago där jag jobbade.
Förbannade nassar, de var tvungna att använda kanonen mot oss också...
Nu kan jag slipa på backhanden. Stolen kan komma väl till pass.
Mössan också.
Vi borde plocka upp fler överlevande innan ubåten dyker upp igen.
Det gör den inte, den blev träffad av vår kanon. Sjönk som en sten.
Jag filmade alltihop. - Ni är Constance Porter!
Så ni har tagit bilder? - Fantastiska bilder!
Människor vid en av livbåtarna. De såg tröga ut i sina livbälten - så ensamma.
Sen träffades livbåten och alla hoppade överbord.
Jag fångade hur ubåtsbesättningen hoppade överbord och... Titta!
Vilken underbar bild!
Varför gjorde ni så? - Vänta tills barnet driver förbi!
Hjälp!
Ur vägen!
Korkade drummel! Jag hade ovärderliga bilder i kameran.
Nu går de till botten. - Det är bättre än att hamna där själv.
Jag hade inte släppt ifrån mig filmen för en miljon dollar. Dumma klumpeduns.
Det kanske kommer fler skeppsbrott...
Gnistan, hann du få iväg ett S.O.S? - Nej, radiohytten träffades direkt.
Fortsätt leta, Kovac, det finns mer folk där ute.
Var kommer den här ifrån? - Den drev förbi.
Miss Mackenzie!
Sno på, Kovac! Det är några där borta.
Till höger. - De är tre stycken.
Skynda er, vi har en sårad man här!
Ett fruntimmer! - Han har skadat benet.
Då är vi med i leken igen!
Kan nån ge mig ett handtag? - Ritt! Din gamla råtta...
Connie! Kommer du direkt från klubben? - Samme gamle charmör...
Nån som har nåt starkt? - Jag ska ta av dig livbältet.
Hur klarade sig Nolan?
Jag var på väg till honom när radiohytten träffades.
Jag väntade på att bli avlöst vid rodret när torpeden träffade.
Vilken röra, vi kanske ska hoppa tillbaka till flotten.
Kan vi hålla oss flytande? - Flyttankarna är hela, vi flyter.
Du lyckades få ombord en del bagage. - Bara det allra nödvändigaste.
Av sex fulla lådor valde jag den här. - Det räcker tills vi blir upplockade.
Kapten måste ha dödats av första granaten. Kvinnan med barnet, då?
Leta upp en förbandslåda. - Jag trodde att alla hade dödats.
Jag är så gott som odödlig. - Jag trodde min stund var kommen.
Vi spelade poker när... Hur får man av den här?
Här är förbandslådan. Den är ganska illa tilltygad.
Jag behöver nåt att lägga över honom. Ge mig filten. Och bandage.
För all del, allt mitt är ert... - Lägg dig ner.
Det blir bekvämare så. Jag vill se om ditt ben.
Jag kanske får återgälda vänligheten nån gång.
Det var omgångens största pott, men den gick till havets botten.
Inte alltihop, här är 20 dollar. - Behåll dem.
Sedeln låg i vattnet.. - Behåll den som bärgarlön.
Är ni besättningsman? - Smörjare, namnet är Kovac.
Jag heter Rittenhouse. - Rittenhouse? C.J. Rittenhouse?
Det stämmer. - Junior...
Finns det verkligen ingen sulfa? - Tyvärr inte.
Gör det ont? - Nej...
Här är en bit splitter. Souvenir? - Nej...
Jag blev full av splitter på förra resan. - Håll i.
Det är min fjärde resa och än har jag aldrig kommit fram.
Jag vill bara ta mig tur och retur en enda gång.
Det är ganska djupt. - Det läcker. Jag blir väl inte halt?
Nej, du kan fortsätta jitterbugga. - Han är handelsflottans mästerdansare!
Berätta om mig i Jersey. - Jag vann två tävlingar trots svår lunginflammation.
Jag dansar skjortan av dem ändå.
Kan jag göra nåt? - Ni har inte nåt starkt?
Jag har lite konjak, raring. Jag ska ta fram pluntan.
Nej, i såna här situationer... - Vi är väl bland vänner?
Bara en mun! - Nu får ni bestämma er.
Hjälp!
Det är Charcoal!
Det är stewarden. - Och en kvinna med ett barn.
Försiktigt. - Räck mig barnet.
Hur är det med dig, Joe? - Jag blev lite våt om fötterna.
Hon gjorde motstånd hela tiden. Försökte dränka sig och barnet.
Nu är ni och barnet i säkerhet.
Faran är över. Nu har ni inget att oroa er för.
Så där, ja...
Hon heter Higley. Ett av granatchocks- offren som skickades till Amerika.
Barnet föddes i New York. Hon skulle hem för att visa barnet för maken.
Sätt på dig den här.
Titta där! En gäst till.
Var kommer ni ifrån? - Jag har aldrig sett honom förr.
Danke Schön.
Han är tacksam för att vi räddade honom trots att ubåten sänkte vårt fartyg.
Fråga varför de besköt våra livbåtar.
Kaptens order. - Han kanske är kapten.
Fråga om han är kapten.
Han är menig besättningsman. - Han är hur som helst tysk!
Han rår inte för vad han är född till. - Det gör inte en skallerorm heller!
Kasta av honom! - Han kan inte kliva av mitt i oceanen.
__ Kasta av honom! - Är ni galen! Det vore ett lagbrott.
Vi skapar våra egna lagar! - Han följde bara order.
Vårt fartyg var ett fiendeskepp. Vi befinner oss i krig.
Befinner kvinnan och barnet sig i krig?
Varför talar ni så bra tyska? Varför är ni uppklädd som att ni skulle nånstans?
Jag skulle nånstans, jag skulle ner i en livbåt.
Vad är det här? Antyder ni att...? - Ni försvarar er kompis.
Vad då "min kompis"?! - Nu behåller vi skjortorna på.
Jag har ingen skjorta, ingen minkpäls heller.
Jag förstår... En kommunistvän. Jag trodde att Kominternen upplösts.
Här är vi alla vänner i en liten båt på det stora havet.
Om vi kivas, blir havet större och båten mindre.
Den är för liten för mig och tysken. - Vi får fatta ett majoritetsbeslut.
Att skada honom gör oss lika onda.
Men om vi behandlar honom vänligt kanske han börjar tänka som vi.
Det är den kristna vägen. - Jag är amerikan, född i Chicago...
men härstammar från Tjeckoslovakien.
I med honom! När han sjunker ska jag jubla som Hitler när Frankrike föll.
Samma här. Jag är också amerikan.
Jag föddes som "Schmitt", men bytte namn till Smith.
Nazisterna fick mig att skämmas över namnet jag föddes med.
Jag har släktingar i Tyskland, han kan vara en av dem. Kasta i honom!
Nej, Gus. Visst vore det njutbart, men det vore inte rätt.
Vad menar ni med det? - Han måste behandlas som krigsfånge.
När vi blir upplockade lämnar vi över honom till myndigheterna.
Förstår ni vad jag menar, miss? - Nej.
Jag förstår inte varför folk gör varandra illa.
Vad gör ni då i uniform? - Det enda jag kan göra:
Försöker lappa ihop folk, så gott det går. Jag håller med Stanley.
Samma här. Jag försöker klämma tysken på information.
Material till boken? - Faktiskt
George? - Vad säger du, Joe?
Får jag också rösta? - Självklart
Jag håller mig helst utanför. - Vad säger du?
Mitt barn är dött.
Hur går en havsbegravning till? - Vilken bön som helst duger nog.
Låt mig se...
"Herren är min herde, mig skall intet fattas."
"Han låter mig vila på gröna ängar; han..."
"Han för mig till vatten, där jag finner ro."
"Han vederkvicker min själ."
"Han leder mig på rätta vägar för sitt namns skull."
"Om jag ock vandrar i dödsskuggans dal"-
"fruktar jag intet ont, ty Du är med mig:"
"Din käpp och stav, de trösta mig."
"Godhet allenast och nåd skola följa mig i alla mina livsdagar"-
"och jag skall åter få bo i Herrens hus, evinnerligen."
Amen.
Jag vet inte om vi har nån större nytta av det här.
Hursomhelst har ingen av flyttankarna kommit till skada.
Sötvattenstankarna har tätats och i morgon sätter vi segel.
Till dess ska vi nog försöka sova. Väck mig till min vakt, Kovac.
Vi ska nog skjuta upp ytterligare en nödraket snart.
Hur känner du dig, raring? - Tack, bättre.
Mycket bättre.
Har jag sovit länge? - Inte särskilt.
Vad är det här? - Mrs Porter lånade dig sin päls.
Vad vacker den är.
Är det äkta mink? - Det hoppas jag.
Underbar... Jag har alltid tyckt om mink.
Det är det pälsverk som bäst passar en dam.
Det är så varmt och skönt.
Tack så hemskt mycket för att jag fick låna den.
Var är Johnny?
Var är mitt barn?
Vad har ni gjort med honom? Vad har ni gjort med mitt barn?
Ditt barn dog, minns du inte det?
Du dödade honom, inte sant?
Stackars liten...
Havet... det är så stort och skoningslöst.
Johnny? Det är mamma.
Var är du?
Var är du, Johnny?
Johnny!
Släpp mig! - Vi måste binda henne.
Här.
Låt mig gå till honom.
God morgon. - God morgon, Gnistan.
Somna på sin post... Just snyggt, jag borde ställas inför krigsrätt.
Undrar hur långt vi har drivit. - Inte så långt med drivankaret ute.
Jag visste inte alls hur såna såg ut. Vanliga ankare är som stora järnkrokar.
Det såg ut som en liten fallskärm. Hindrar det båten från att driva?
Senast jag var skeppsbruten höll det oss på plats två dygn i storm.
Jag har blivit torpederad två gånger tidigare. Senast drev vi runt 43 dygn.
Det måste ha varit förfärligt. - Ja, vi blev en smula solbrända.
Men då hade vi en bra båt och mycket mat och vatten.
Vi har väl också mycket? - Stor del av provianten är fördärvad.
Tre av fyra vattenbehållare är trasiga. Mycket vatten hann läcka ut.
Det som oroar mig är Kompassen. Det är bara skrot kvar.
Det är lite bekymmersamt. Och tysken, förstås...
God morgon, mrs Porter.
Vad då god? När blir vi upplockade? - Det är omöjligt att veta.
Har ni sovit gott? - Inte en blund. Och jag har frusit.
Om jag ändå hade min päls...
Var är miss Higley?
Jag beklagar.
Det var kolsvart när jag avlöste dig, Kovac. Jag såg ingenting.
Det kan lika gärna ha hänt under din vakt.
Åtta skeppsskorpor. - Minus åtta skeppsskorpor.
Hur går det med seglet? - Vill ni ha eld?
Nej, jag tror att jag "hamstrar" cigarren ett tag till.
Jag har gjort en inventering och det ser bra ut.
Vi ska inte sitta med armarna i kors.
Det kan ta upp till 43 dygn innan vi blir räddade.
Så vi kan lika gärna organisera oss. Först fördelar vi uppgifterna.
Gnistan? Säg Ritt. - Javisst, sir... Ritt.
Du står för navigeringen - George? - Säg Joe.
Heter ni Joe? Då så.
Du ansvarar för förplägnaden. - Connie, kan du föra loggbok?
Visst, bara jag har upphovsrätten även i Skandinavien.
Javisst. Miss MacKenzie, ni är sjukvårdsansvarig.
Vi har visst fått en kapten. - Vem utsåg Mr Rittenhouse?
Jo, det gjorde Mr Rittenhouse. - "Ritt" för dig.
Han äter och dricker, och kommer att lura oss vid första tillfälle.
Han är ensam mot sju. - I går var vi åtta. Har ni glömt det?
Här står det om några som drev runt i en livbåt i 80 dagar.
Vi kanske kan slå deras rekord. - Gud förbjude...
Tio minuter rast var fjärde timme.
Hur mår man efter 80 timmars dans? - För Rosie var det bara en uppvärmning.
Hon tog en taxi direkt till Roseland. Man kan säga att hon bor där!
Hur känns benet? - Inte alls. Skulle vilja röra på mig.
Hoppas inte att jag blir halt. Det skulle AI älska.
Al Magaroulian, en armenisk dansare. Han kände Rosie före mig.
Han fick frisedel för plattfot, men det håller honom inte från dansgolvet.
Är ni duktig på mekanik? Se om ni får ordning på spännet.
Jag har läst mycket av det ni skrivit. Vet ni var det brister?
Ni har träffat en massa människor, men ni skriver bara om er själv.
För er är kriget en pjäs som ni ska recensera.
Om tillräckligt många dör, kanske ni ger den fyra stjärnor.
Nu lyssnar ni på mig, Tavaritji.. - Ta rodret, Joe!
Då så, vi är på väg. - Vart?
Var är vi på väg? - Bermuda.
Utmärkt! Ta rodret, Gnistan. - Ja, sir.
Vad ska vi hålla för kurs? - Nån som vet kursen till Bermuda?
Jag stod till rors när vi träffades. Kursen är 115 grader ost-sydost.
Så får det bli. - Ja, sir.
Men var är ost-sydost? Utan kompass...
Vad är det för fel på solen? - Den står väldigt högt, det är svårt.
Jag tror att det är den riktningen. - Är det ingen som vet säkert?
Han säger att det är ost-sydost. Han lär veta, hans ubåt opererade här.
Skulle han leda oss till brittiskt territorium?
Han är hellre krigsfånge på Bermudas än här.
Jag litar inte på honom. - Om nån vet, så är det han.
Vem säger det? Vem utsåg dig till kapten?
Om det finns nån annan som vill...
Vad vet ni om fartyg? - Han råkar äga ett fartygsvarv.
Har han nånsin varit där? - Han leder tusentals anställda.
Vi behöver en sjöman, och det har vi. - Jag? Jag är en handikappad sjöman.
Jag har inga ledaregenskaper, men Gnistan...
Nej, jag kan navigera, men att föra befäl...
Varför inte Kovac? - Hur då, med en smörjkanna?
Vi har redan en kapten på båten. - Han var inte kapten.
Inte? - Herr Kapten! - Ja
Dra mig baklänges! - Han känner de här vattnen.
Han äger sjömanskap och kan navigera. - Han sänkte oss - besköt våra livbåtar.
Befälet bör överlämnas till den som är bäst lämpad.
Ni är galen! - Vi måste se nyktert på saken.
Varför ska han inte ta befälet om han nu är en erfaren kapten?
Därför att jag tar befälet. Den som inte gillar det får simma!
Gärna för mig. - Visst, vad säger ni, miss?
Jag är med på det. - Om alla är med på det...
Nå, "kommissarien", vad ska vi sätta för kurs?
Tja vi...
Hur var det du sa? - Ditåt
Han säger det för oss längre ut till havs - att Bermudas ligger ditåt.
Vi seglar åt det hållet. - Ta rodret, Gnistan.
Hur känns det, Connie? - Hemskt, min skrivmaskin är borta.
Den hade varit i Rom, Berlin, Paris, London...
Jag är på väg att förlora alla mina jordiska ägodelar.
Först mina underbara strumpor, sen kameran - eller snarare filmen i den!
Minns ni boomen efter förra kriget? Boomen efter det här lär bli enorm.
Sen försvann min pläd, sen pälsen och nu skrivmaskinen.
Jag borde ha tagit ett klipperfartyg. - Ja, då hade man varit i Spanien nu.
Reser ni på Utrikesministeriets vägnar? - Nej, på mina egna.
I vilket ärende? - Lugn Ritt, ryska hemliga polisen...
Vad gör ni med mitt anteckningsblock? - En kortlek.
Har ni öppnat min väska? - Den var öppen.
Vad sägs om ett parti poker? Är ni också med?
Med en kortlek som ni gjort? - Högsta insats en dollar.
Ska vi dra om vem som ska ge? - Ja.
Du ger.
Vad är det där, er flickvän? - En kärlekstatuering.
Så ni tror på reklam...
Jag har aldrig förstått varför man vill göra sin överkropp till reklampelare.
Smakfullt att bara tatuera initialerna-
och inte ta med namn, adress och telefonnummer.
Nior. - Damer.
Hur många? En, två, tre, fyra, fem... - En vacker dag visar jag resten av dem.
Du ger. Från toppen av leken...
Brukar folk ge från botten? - Jag skojade bara.
Förr svimmade jag när jag såg blod.
Varför började ni i handelsflottan? - Det har jag aldrig tänkt på.
Det var väl för att jag bodde i Greenwich. Floden och alla fartyg.
Det är första gången jag är till havs. Jag är uppväxt på en gård.
När vinden blåser på vetefälten så påminner de lite om havet.
Livet i handelsflottan är inte så illa, bortsett från ubåtarna...
Man vänjer sig vid dem också, men visst är det otäckt första gången?
Jag är glad över att vi blev torpederade.
Vilken märklig sak att säga.
Vad gör ni? - Bandaget sitter för hårt.
Herregud! Vad ger ni mig för det?
Vad är det? - Jag är rädd för att...
Det ser mer ut som en lammstek.
Stick härifrån. Säg åt honom att gå tillbaka till sin plats.
Vad sa han?
Gus, jag är rädd för att det är illa ställt med ditt ben.
Kallbrand?
Det måste amputeras omedelbart.
Jag har aldrig ens assisterat vid en amputation.
Han säger att ni kanske inte vill anförtro operationen åt honom-
men att han är villig att utföra den. Han var kirurg i det civila.
Han har genomfört många operationer. - Varför är han då ubåtskapten?
Jag vet inte och jag bryr mig inte. Hur som helst så är det kallbrand.
Benet måste av.
Aldrig i livet. Jag vill inte bli amputerad.
Du vill väl leva? - Inte som enbent.
Tycker ni om att dansa? Vad har man för nytta av en enbent swinglirare?
Rosie försvinner med benet. Inte ett ont ord om Rosie!
Jag presenterade henne för dig. - Nej, det gjorde AI Magaroulian.
AI Magaroulian... - Vad har han med saken att göra?
Rosie är en bra tjej. - Om hon var det...
Ta tillbaka det där! - Bry dig inte om reklampelaren.
Nu ska ni lyssna på mig. Jag vet hur kvinnor tänker.
En väninna till mig är av den sorten. - Vad då för sort?
Hon är självständig och lever sitt eget liv.
Det låter precis som Rosie. - Med ett hjärta av guld.
Rosie skulle ge bort allt hon har. Hon har ett stort hjärta.
Och det vill du krossa? - Jag?
Du dör ju hellre än litar på henne. - Visst litar jag på henne.
Det är AI jag inte litar på.
Han kände henne före mig. Hon svor på att det inte var nåt mellan dem.
Men Rosie är bara en människa och vi är ju inte gifta.
Vi kanske skulle ha gängat oss innan jag gav mig iväg.
Jag skulle ha tagit den där försäkringen. Rosie tjatade om det.
Hon tänkte alltid på mitt bästa. - Därför måste du tänka på henne.
Inför dig är allt skratt och dans. Hon låtsas att allt är frid och fröjd.
Men hon känner sig ensam och är full av ängslan.
Hon vet inte ens om du lever.
Ska hon få veta att du riskerade livet för att du inte litade på henne?
Gud, förlåte mig...
Stackare, hon kommer att bli förkrossad när...
Sätt igång! Vad väntar vi på?
Vi behöver en spann vatten, Joe.
Finns det bedövningsmedel? - Nej.
Ni har väl lite konjak?
Han säger att det är bättre än inget. - Var det nån som sa konjak?
Kan ni öppna den åt mig?
Varsågod. - Ni är en pärla.
Han behöver nåt att snöra av benet med, ett bälte, till exempel...
Kan du avvara ditt bälte, Gnistan?
Trevligt att lära känna dig.
Han behöver segelnål och tråd från sjömanskistan.
Det finns i sjömanssäcken.
Snart kommer jag att må prima.
Kovac, varför sa du så där om Rosie? - Sa vad då?
Det där du sa. Ta tillbaka det. - Jag tar tillbaka.
Vad kan vi använda som tång? Jag har en pincett i min väska.
Fråga hur mycket han får dricka.
Det är bara att dricka, Gus. Botten upp.
Dig kommer jag aldrig att glömma.
Städa undan lite där, Joe.
Vi lägger det här. Vi behöver nåt som håller det på plats.
Vet du vad jag tycker om din orm till kompis AI Magaroulian?
Han är inte min kompis. - Han är en skunk.
En tvåbent skunk. - Jag avskyr honom.
Du är reko.
Hejsan. - Hej, Gus.
Det är ju alltid en erfarenhet...
Jag borde få skallen undersökt. Jag hade inte behövt gå till sjöss.
Jag kunde ha jobbat på nån fabrik och tjänat bra med stålar.
Jag kunde ha tagit värvning i armén eller flottan.
Men jag valde att jobba på en gammal skorv.
Mr Rittenhaus...
Ja, gosse...
Säg Gus.
Hej, sötnos. - Hej, raring.
Ge mig en kyss.
Joe... Varför slutade du spela? Får vi höra lite musik?
Nej, inte sån där snobbmusik. Ta nåt rivigare.
Be Gnistan att hålla båten stadig. - Håll henne stadig, Gnistan.
Säga nåt sånt... Bara för att hon gillar att dansa och roa sig.
Ingen ska kalla Rosie...
Kovac...
Du är en riktig svinpäls.
Var med nu, Gnistan. - Ska bli.
Mer bandage.
Joe...
Mr Kovac...
Håll henne stadig!
Öppet...
Tre kort... Det där.
Jag synar. Nior. - Damer.
Blanda ordentligt. Om du vänder korten igen blir det synd om dig.
Tur för Gus att vi hade nån ombord som kunde hantera en akut situation.
Vad kucklar ni om? - Strömmen, inte el - havsströmmar.
Då får du hosta upp två dollar till.
Connie! - Ta det lugnt.
Fruntimmer och kortspel. - Jag är med.
Kapten säger att strömmen gynnar oss.
Vinden är också gynnsam. - Då når vi snart Bermudas.
Jag hoppas det, för Gus skull. - Om vi håller rätt kurs, vill säga.
Han sa ingenting om det. - Fråga honom.
Undrar varför han har ångrat sig?
Strömmen gör att vi driver. - Vad gör han här bak?
Sitter han i karantän? - Han hör hemma i fören.
Du är skeppare, inte diktator.
Han räddade faktiskt livet på Gus.
Det var en akutoperation. Gus måste till sjukhus så snart som möjligt.
Det förstår jag väl. - Lyssna på nån som vet då.
Nu säger han att han inte tar nåt ansvar.
Men är vi på väg mot Bermudas? Han behöver bara säga ja, eller nej.
Han medger att vi håller fel kurs. - Det sa han ju förut också.
Jag struntar in vad han säger. - Det gäller mitt liv.
Nej, det gäller Gus liv.
Vem är det som ska dö? Vad handlar det här om?
Hur mår du nu?
Som en prins. Förutom att jag är lite bakfull...
Jag skulle ge mitt andra ben för en cigarrett.
Antar att jag har tappat lite vikt nu. - Han gjorde ett toppenjobb.
Skepparn...
När kommer vi till Bermudas? - Ganska snart.
Vi har bra vind och gynnsam ström.
Det råder lite oenighet om riktningen.
Jag är inte helt säker på kursen.
Jag litar inte på nazisten, han vet var ubåtarna håller till.
Eller kanske ett underhållsfartyg.
Jag misstror allt han säger.
Håller du med mig, Gnistan?
Är det nån som håller med mig?
Det är du som är kapten.
Kör till, följ tyskens kurs.
Vilket fint armband. - Jag fick det av min make.
Det är vackert. - Min förste make.
Jag är glad att vi blev torpederade. Ni sa det i går.
Det var korkat sagt. - Vad menade ni, egentligen?
Jag var glad att vi... Jag var inte så ivrig att komma fram till London.
Vad är ni rädd för i London? - Mig själv.
Det är ett privat problem. Jag menar...
Jag förstår: män.
Han är gift, men inte med mig. - Det är väl inget problem?
Jo, det är det för mig. - Struntsaker...
Jag vill inte snoka, men vet ni var er sko klämmer? Ni har läst Kipling:
"Synderna man begår två och två, får man sona var för sig."
Jag känner inte vederbörande, men jag vet hur män är.
I synnerhet gifta män.
Några av mina bästa vänner...
Det kanske är därför jag är så förvirrad, för att jag aldrig berättat.
Jag berättar hellre för dig än nån annan.
Han heter Stephen. Han är läkare.
Vi arbetade på samma sjukhus. Jag visste att han var gift.
Hans hustru är en bra människa, och de har två fina barn.
Så det var ganska utsiktslöst...
Jag förstår.
Vi beslöt oss för att strunta i det.
Jag tyckte att det var bra när han tog värvning och skickades till London.
Jag försökte att glömma honom, men det gick inte.
Han skrev flera gånger, men jag svarade aldrig.
Sen placerades jag i London.
Jag visste att om vi träffades där, långt hemifrån...
Förlåt mig... Jag kanske borde vänta och tala med radiopsykologen i stället.
Det programmet kan vara roligt, men ibland är det inte det.
Folk som har problem blottar allt. De mår bättre när de får nått sorts svar.
De mår bättre oavsett om de får svar eller inte.
Tack, Stanley...
Vilken vacker natt. Så många stjärnor...
Kvällen före vi blev torpederade sa Nolan... Han var min överordnade.
Jag träffade honom. Han sa att hans fru skulle bo hos sin släkt på Bermudas.
Hur det förändrats sen kriget bröt ut. Och så berättade han...
När han pekade ut vår kurs över fören såg jag planeten Mars över horisonten.
Det är Mars, där till höger.
Och det är Venus.
Vi seglar mot Venus - österut.
Vi är inte på väg mot Bermudas. Vi är på väg bort från Bermudas.
Men det ska vi nog åtgärda.
Jag litade på honom.
Han har gjort oss till åtlöje allihop. - Han har rätt att få försvara sig.
Han kanske uppgav fel kurs av misstag.
Igår sa han att vi inte kan vara säkra utan kompass.
Vi väcker honom och frågar. - Han kommer bara att ljuga.
För mig är man oskyldig tills motsatsen bevisats.
Förstår ni inte? Utan kompass...
Igår sa ni vad klockan var till tysken. Frågade han vad klockan var?
Ja. - Konstigt...
Han hade en egen klocka. Varför frågade han då mrs Porter om tiden?
Jag frågar ofta vad klockan är trots att jag har en egen i fickan.
Det är för att spara tid. - Han tittade först på sin egen.
Hans kanske hade stannat. - I samma veva tittade han på solen.
Är det brottsligt att fråga om tiden?
Nej, vad är klockan? - Tio över sju.
Jag tror att den går efter. Jag vill veta vad tyskens klocka är.
Vad menar ni? - Norpa rovan av honom.
Jag har slutat med sånt där. - Det här är ett undantagsfall.
Joe var en av de bästa. - Dra inte upp det som varit.
Några av mina bästa vänner är... - Jag har avgivit ett löfte.
Vill du göra dig skyldig till myteri?
Är det en order? - Ja.
Han sover ju. - Då är det väl lättare.
Som att skjuta på sittande fågel - Sätt igång!
Väck honom om du vill, men se till att ta klockan.
Kovac... - Det ser ut att blåsa upp.
Ursäkta mig.
Nu vet du vad timmen är slagen... Falska råtta!
Vad tänker du göra? - Vad tror du?
Jag godkänner inte det här? - Jag frågar inte dig om råd.
Men det är ju mord. - Avrättning.
Det kan vi inte göra! - Bind fast och vakta honom.
Ta kål på honom, Kovac! - Vi kan väl vänta till i kväll...
Det är krig! Ni har sett folk dödas. - Ja, i strid, inte i kallt blod.
Se upp! - Stanley!
Dårar! Sluta att tänka på er själva! Tänk på båten.
Joe, ta hand om seglet. - Kovac, pumpa!
Alla andra öser.
Ser man på, vi har fått en Führer.
Strunta i det där, börja ösa!
Du talar engelska. - Klart att jag talar engelska.
Kan vi hålla oss flytande? - Ja, flyttankarna håller oss uppe.
Min väska! - Ta den!
Rittenhaus! Surra provianten!
Där försvinner provianten. - Och där försvinner dricksvattnet!
Se upp!
Vi kan lika gärna gå under tillsammans, Connie!
Hur klarade jag mig, Willi? - Bra. Du är född till ackompanjatör.
Du spelade helt felfritt - nästan. - Jag vet vad du menar. Det här.
Just det.
"Ritt, du är född till ackompanjatör." Vi är alla födda till ackompanjatörer.
"Hur klarade jag mig, Willi?"
Vad skrattar du åt, dumsnut?
Det är nåt för din bok. Men ingen kommer att tro dig.
Vår krigsfånge... Nu är vi hans fångar och han är båtens Gauleiter.
Han sjunger tyska vaggvisor, medan han ror oss mot koncentrationslägret.
Berätta för dem hur roligt det är. - Det är inte roligt, det är logiskt.
Det är för långt till Bermudas. - Underhållsfartyget är vår enda chans.
Jag överlämnar mig hellre till hajarna.
Hur länge ska han orka ro utan mat och vatten?
Länge nog för att nå mitt mål. - Är du säker på det, Willi?
Vi kanske borde avlösa honom. - Det behövs inte.
Jag kan ta över en stund. - Jag ror gärna.
Hur kan du ro timme efter timme, när vi andra inte orkar lyfta en åra?
Han tillhör härskarrasen - herrefolket. De kan allt.
Jag börjar faktiskt tro det. - Nyckeln är rätt livsföring.
Eller som fransmännen säger: "Qui fö? se couche, bien se porte."
Talar du franska också? - Jag vistades en tid i Paris.
Just det... Varför talade du inte engelska första dagen?
Jag visste inte om jag kunde lita på er eller inte.
- Wie gehts, Herr Schmitt? - Jag heter Smith.
Hur är det i dag? - Som i går - törstig.
Nå steward, blir det nån skaffning? - Inte minsta nafs.
Ge inte upp. Om vi får fisk, har vi både mat och dryck.
Rått fiskkött innehåller vätska. - Vätska?
Där är ett moln... - Vilken dag för en baseballmatch.
St. Louis blir farliga i år. - Om vi bara hade lite agn.
Vilka slagmän de har. Har ni sett Stan Musial?
Ty Cobb går inte heller av för hackor. - De har bra kastare också.
Ja... Tänk om Dodgers haft nån som Ernie Boniver...
Pittsburgh är vasst. - Bara 17 poäng efter St. Louis.
Om vi slår Pittsburgh och St. Louise förlorar mot Boston...
Kovac... Vem tror du kastar för Pittsburgh i dag?
Jag vet inte, jag har inte följt med. - Säkert Wyatt för Dodgers...
och Sewell för Pittsburgh. - Ja, det blir nog Sewell, Gus.
Jag tror att jag ska ta med Rosie. Till Ebbots Field.
Det kommer att bli en bra match.
Ritt... Nu yrar han igen.
Ska vi ta en låt till, Willi? - Javisst, vad vill du höra?
Kan du spela "Rose ein auf der Heide". - Visst, hur var det den gick?
Den kommer jag ihåg.
Ritt, kan du "Treue liebe"? - Du menar...? Visst.
Varför håller du på så där?
Jag vet inte.
Jag kan inte sjunga mer.
Visst ser molnen ut att mörkna. - I alla fall i mitten.
Den här gången är det regnmoln. - Hoppas det, för Gus skull.
Låt mig vara. - Det är som att dricka gift.
"B.M." Hennes initialer är större än de andras.
Var hon den senaste? Eller den första?
Vad hette hon? Så du vill inte prata?
Var fick ni armbandet, mrs Porter? - Säg Connie.
Det gjorde du ju under ovädret. Du sa...
"Vi kan lika gärna gå under ihop, Connie." Jag gillade hur du sa Connie.
Berätta om armbandet.
Där avslöjade du dig, när du ville att vi skulle dö ihop.
Dö ihop är intimare än att leva ihop.
Vad betalade du för det? - Inget
In natura? - Du är en usel människa.
Du gillar rännstenen. Det kanske är därför jag känner mig dragen till dig.
Det kanske är därför du dras till mig. - Lägg av.
Jag är från samma rännsten.
Du sa att du jobbade på Slakthuset i Chicago. Jag kommer från det området.
South side? - Ashton Avenue.
Där bodde jag tills jag fick det här. Det har gjort underverk för mig.
Det tog mig från South side till North side.
Det var mitt pass från boskapsinhägnaderna till Guldkusten.
Det har gett mig allt jag har velat ha. Fram tills nu.
Lägg av!
Vad sägs om lite kort, Ritt? - Gärna det!
Lås upp åt mig. - Det kan jag göra.
Hur mycket är jag skyldig? Jag ska vinna tillbaka pengarna.
De ser ut som isbitar. - Jag önskar att de vore det.
Kol som kristalliserats under högt tryck och hög temperatur.
Ja, om man ser vetenskapligt på det. - Jag tror på vetenskapen.
Det har bringat mig lycka i 15 år. - Han avskyr det.
Jag skulle inte ta av det för nån.
Young's Hotel i Boston hade världens bästa restaurang.
Då skulle du sett Henrici's Coffehouse i Chicago eller Bookbindefs i Philly.
I München finns Lorber's, deras specialitet är grytstek.
Younger's matsedel var 150 sidor lång.
150 sidor med mat och vilken mat!
Har ni ätit på Antoine's, New Orleans? - Det är inget mot Younger's.
Speciellt fisken och skaldjuren... Musslor som dryper av smält smör.
Hummer á la Newberg med en speciell vitvinssås.
Håll tyst, Ritt! Sluta att babbla om mat.
Vi miste vår proviant på grund av ditt slant!
Det är Joes jobb att ta hand om maten. - Våga inte skylla på Joe.
Du skulle ha surrat den! - Vad är det med dig?
Hon är bara lite hungrig. - Det blir ett finfint kapitel.
"Hur det känns att svälta." Om du verkligen är därifrån du säger...
Varför dödar du inte Willi som du sa att du skulle göra? Du är för svag!
Han är av järn, vi andra bara av kött och blod...
Kasta bort den där cigarren. Jag blir nervös av att se dig tugga på den.
Det känns bra. - Så skönt för dig att det känns bra.
Hur mycket pengar är du god för? Ska vi höja insatsen?
Visst. - Nu är minsta insats 100 dollar.
Ge.
Hur många fabriker äger du? - Hur så?
När vi kommer hem kanske jag äger en av dem. Jag satsar hundra.
Jag höjer med hundra.
Hur många kort ska du ha? Tre till dig och tre till given.
Jag tar nog en flygplansfabrik. Jag har mina idéer om hur en fabrik ska drivas.
Arbetarkommittén ska ha veckomöten. - Tror du inte att jag kan mitt jobb?!
Jag talar om fabriken som jag ska äga. Hundra dollar.
Jag synar dig. Damer. - Kungar.
Märkligt att du vinner alla givar. - Jag är en gosse med tur.
Jag önskar ändå att vi hade en annan kortlek. Ge mig en trave marker till.
Där har du tusen till. - Du ger.
Beklagar, Ritl. - Vill du vara med?
Duger min kredit fortfarande? - Du har ju armbandet.
Vad är jag skyldig? - 13500 dollar.
Vad sägs om att höja insatsen? Tusen dollar?
Då säger vi det.
Jag öppnar med tusen. - Jag höjer med två tusen.
Jag höjer med två.
Hur många ska du ha?
Två kort.
För att hålla småhandlarna borta...
höjer jag med 5000. - Så chansningen gick hem?
Går du med? - Jag går med och höjer med 5000.
Kovac... Nu talar du mitt språk.
Det här är ögonblicket jag väntat på.
Nu har jag dig på kornet. Vi tar itu med räkenskaperna senare.
Dina 5000 plus alla marker du har...
plus allt jag är skyldig dig.
Nu verkar det som att du har tagit dig vatten över huvudet.
Nå Rittenhaus, vad har du? - Jag har...
Det var min pott. Du hade inte kunnat slå mig.
Jag har kåk. - Jag hade fyrtal i tvåor!
Hur kan jag veta det? - Det borde du veta - du märkte korten!
Du är en falskspelare!
Det regnar...
Det regnar!
Veckla ut seglet!
Jag stod till rors vid torpederingen.
Min vakt var nästan slut.
Jag skulle gå ner i skansen och dricka en varm kopp kaffe.
Sirenen tjöt när hon vände upp kölen.
Hon tjöt som en mänsklig varelse. Ända tills hon gick ner...
Ni skulle ha hört regnet mot segelduken.
Det vackraste ljud ni kan tänka er.
Jag såg upp"-
Ett par droppar... träffade mina läppar.
Hör du, Joe...
Vad står på?
Varför har du slutat spela?
Se så, ta nåt svängigt.
Lite Harry James.
Jösses, Rosie... Du är nåt extra.
En riktig sötnos är vad du är.
Rosie, jag är törstig.
Ska vita ett glas?
Häll upp, Pete... i höga glas.
Mycket is.
Skål på dig, Rosie, älskling.
Vad är det, Gus? - Willi har vatten.
Det stämmer. - Jag drack just en drink med mycket is.
Visst. - Men det är bara Willi som har vatten.
Jag ska gå tillbaka till Rosie.
Willi, var fick du tag i vattnet?
Du har smusslat för oss. - Väck inte de andra, de är trötta.
Är inte du trött? - Nej.
Inte jag heller. Jag mår bra. Bortsett från att högerfoten sover.
Jag känner den knappt. Willi...
Säg mig... Tycker du att jag ska skriva till Rosie och berätta hur det är?
Eller ska jag vänta tills vi träffas? - Vänta tills ni träffas.
Men jag kan väl inte dyka upp så här utan förvarning?
Jag måste berätta för henne på nåt finkänsligt sätt.
Adjö då, Willi. - Adjö, Gus.
Jag glömmer aldrig vad du gjorde för mig? Säg till om jag kan göra nåt.
Det finns en sak du skulle kunna göra.
Kom ihåg att ditt namn är Schmitt.
Är det bättre än Smith? - Mycket bättre.
Men nu får du sno på, hon väntar. - Visst
Det där vattnet du drack... Varför delade du inte med dig?
Schh! Vi får inte väcka dem.
Kör till, Willi.
Kila iväg till Rosie nu. Hon väntar på Roseland. Där! Ser du ljusen?
Hjälp!
Stanley! Hjälp! Stanley...
Stanley!
Willi!
Hjälp...
Var är Gus? - Han föll överbord.
Det tjänar inget till, Stan. - Gus!
Vad står på, Willi? - Schmitt gick överbord.
Han ropade mitt namn. - Det var förfärligt smärtsamt.
Hela natten har jag sett honom lida, utan att kunna göra nåt.
Varför slutade du inte ro? - Varför skulle jag göra det?
För att hjälpa honom. - Det bästa var att låta honom gå.
Jag hade inte rätt att stoppa honom.
En stackars krympling som dör av hunger och törst.
Vad tjänar det till att leva för en sån man?
Han försökte säga nåt till mig. - Han har det bättre nu.
Det var nåt om vatten. - Törsten plågade honom.
Jag försökte gråta, men det kom inga tårar.
Om jag minns rätt så består tårar av vatten och natriumklorid.
Stämmer inte det, Willi? - Hur är det med svett.
Vad består svett av? - Vatten och en smula av nåt annat.
Nu kommer jag ihåg. Gus sa att Willi hade vatten.
Här är det!
Det stämmer.
Jag fyllde pluntan innan ovädret bröt ut.
Och så hade jag näringstabletter och energitabletter.
Det har alla ombord på en ubåt. Var tacksamma för mitt förutseende.
För att överleva måste man ha en plan. Men vi har inget att oroa oss för.
Snart når vi underhållsfartyget och då har vi alla mat och vatten.
Synd att Schmitt inte kunde vänta...
Låt bli, miss Alice!
Så länge jag lever, kommer jag aldrig att förstå mig på Willi.
Först försökte han döda oss med sina torpeder.
Trots det plockade vi upp honom och delade allt vi hade med honom.
Man tycker att han borde vara tacksam, men han planerade bara att lura oss.
Sen lät han stackars Gus törsta ihjäl.
Vad ska man ta sig till med såna människor?
Vi borde kanske försöka ro.
Men vart hän och varför?
När vi dödade tysken, så dödade vi vår motor.
Nej, vi har fortfarande en motor.
Jaså, vem då?
Nä...
Vi är färdiga med varandra.
Är du rädd? - Nej, det tror jag inte.
Om vi klarade oss med livet i behåll, hade jag tänkt fria till dig.
Vad tror du att du hade svarat?
Jag tror att jag hade sagt ja.
Vad som än händer, så vill jag att du gifter dig med mig.
Grattis, då är den saken klar.
Vad gör vi nu då, små män? - Jag har varit änkeman i 18 år.
Vi fick inga barn.
Det enda jag lämnar efter mig är en massa miljoner dollar.
Hoppas att nån får nytta av dem. - Så vi ska bara lägga oss ner och dö?
Bara för att supermannen är borta...
Det enda jag ångrar är att jag anslöt mig till en mobb.
Struntprat. Vi var ingen mobb när vi dödade honom.
Vi var en mobb när vi inget gjorde. När vi bugade för mannen vi räddat.
Vi var fulla av tacksamhet för att han förde oss till koncentrationslägret.
Herregud, så du ser ut...
Rittenhouse - C.J. Rittenhouse, som skapade sin egen lycka.
Av vad? Nu sitter du och tänker på din sista vilja och ditt testamente...
Jag kan skriva din gravskrift: "Ritt gav upp."
Det gäller dig också! Det finns plats för fler bokstäver på din bringa.
"H" som i "hare".
Och du, Joe... Det är lätt för dig att blicka upp och lita på någon.
Varför inte ge Honom ett handtag?
Vad är det med oss? Vi lät nazisten både ro och tänka åt oss.
Vid alla fiskar i havet!
Fiskar...
Vi har inga energitabletter, men havet är fullt av fisk.
Vi kan väl fånga några? - Vi har inget bete.
Visst har vi bete. Från Canier...
Skojar du? - Nej, jag är utsvulten.
Nå, vad väntar ni på? Var är fiskelinan?
Agne på, kompis.
Vi kan pressa tran ur fisken, det är bättre än vatten.
Jag har själv nappat på det där betet.
Jag har aldrig ätit rå fisk? - Det är inte så illa.
Räkna inte in kycklingarna innan äggen kläckts.
Vilken fisk skulle inte nappa på det där?
Napp!
Det är en rejäl bit!
Lugnt och försiktigt. - Slacka inte på linan.
Det kommer ett fartyg!
Ur vägen! - Vad gör du?!
Mitt armband!
Nog är det underhållsfartyget alltid. - Willi fick sista ordet.
Några av mina bästa vänner sitter i koncentrationsläger.
Tror ni att de har riktigt kaffe ombord?
Hallå!
Vad säger han? - Att visst har de kaffe.
Och wienerschnitzel, surkål och varm apfelstrudel.
Titta, fartyget signalerar.
Vad händer? Varför vänder de om? - De kanske glömde kaffegrädden.
De tänker inte plocka upp oss. - Hallå!
Det är inte möjligt.
De bryter mot internationella lagar.
Och nu blir det oväder.
Nej, det är fartygsartilleri!
Vi bör nog ta oss härifrån!
Blir vi beskjutna av våra egna?
De skjuter mot oss! Ser de oss inte? Kan vi inte signalera till dem?
Vart ska vi ta vägen?
Vad är klokast?
Hon kommer mot oss!
Kan ni inte vricka snabbare?
Herregud!
Ta det lugnt, Mr Rittenhaus.
De träffade!
Se upp!
Hon sjunker. - Snabbt går det också.
Inte tillräckligt snabbt.
Då är vi kvitt.
Där kommer vårt fartyg. - Vad kan vi signalera med?
Vänta tills hon kommer närmare.
Då så, gott folk! Vi är med i leken igen.
Nu börjar jag igen.
Hoppas inte att mrs Spencer har oroat sig för mycket.
Det är min hustru. - Är du gift, George?
Den är snart här! Mina naglar, mitt hår, mitt ansikte!
Jag måtte se förfärlig ut.
Här raring. - Nej, raring, du först.
En av mina bästa vänner är i flottan. - Trevligt
Pojken går i high school. Han heter George Charles Spencer.
Underbar familj, George.
Stanley, vad heter du i efternamn?
G-A-R-R-E-T-T.
Garrett... Garrett!
Hur ser jag ut? - Som en prinsessa.
Jag är skyldig dig 50000 dollar. - Glöm den sista given.
Kommer inte på fråga. - Han kommer på nåt sätt att dra av det.
Inte alls...
Du är skyldig mig ett armband. - Jisses!
Och en skrivmaskin. Och en kamera. - Absolut
Titta!
- Danke Schön. - Ta av honom jackan.
Vänta... Har ni redan glömt Willi? - Pojken är ju sårad.
Kasta i honom igen! - Han är ju så hjälplös - bara barnet.
Barnet har en leksak. - Jag skulle ha visiterat honom.
Man kan inte behandla dem som människor, de måste utrotas!
Lugn, han kommer att bli omhändertagen.
Han undrar om vi inte ska döda honom? - Jag måste lägga om det här.
"Ska ni inte döda mig?" Vad ska man göra med såna människor?
Inte vet jag... Jag tänkte på mrs Higley och hennes barn.
Och Gus... - Kanske de kan svara på det.
Översättning: Johan Johansson www.primetext.tv