Tommaso, skal vi fiske så tæt på øen?
- Du bekymrer dig for meget. - Hvad hvis historierne er sande?
Tror du virkelig på havmonstre?
- Der er blevet set sære ting her. - Det er kun historier.
Historier, som skal holde os væk fra et godt fiskested.
- Men, Tommaso? - Det skal nok gå.
Det var bedre.
Hvad er det?
Du ramte ikke. Lad os komme væk, inden den kommer igen.
Jeg sagde jo, de fandtes.
Sikke et monster! uhyggeligt!
De er sluppet ud af folden! Nej, nej, nej!
Mor slår mig ihjel. Caterina!
Vent!
Godmorgen, hr. Branzino. Og undskyld.
- Hvordan går det med fru Branzino? - Hej, Luca.
- Undskyld, frue, har De? - Ja.
Giuseppe, kom tilbage! Vil du stikke af ligesom Enrico?
For han er enten død eller
et sted derude, på eventyr.
Han er nok død.
Okay, så er I samlet igen. Mona Lisa, hvorfor smiler du?
Er der flere derinde?
Giuseppe. Hvad har jeg lige sagt?
Åh, Giuseppe.
Okay, lad os komme af sted.
- Halløj. - Godmorgen.
- Hej, fru Aragosta. - Hej, Luca.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Okay. Der er fri bane.
Sig til, hvis I har brug for noget.
Nogen? Nej? Okay.
Giuseppe?
Landmonster! Gem jer i grotten!
Luca! Der er frokost!
Jeg kommer!
Kom. Vi skal hjem.
- Du kommer sent. Kom der en båd? - Ja
- Skjulte du dig? - Ja mor.
De må ikke se skyggen af dig.
De er ikke kommet for at få nye venner eller for at snakke?
De er her for at slå ihjel.
Da jeg var en lille pige, gik der uger før vi så en båd.
De havde ikke motorer, kun landmonster med åre.
- Hej, bedstemor. - Hej, Boble.
- Hej, far. - Luca. Se. Lille Pinchy skifter ham.
Det er storslået.
- Det er sandelig en præmiekrabbe. - Åh, den er...
- Se hende ikke i øjnene. - Undskyld.
Og sig ikke undskyld. Hun kan mærke svaghed.
Kom og spis, Luca. Vi skal slå, Branzinoerne i dette års krabbekonkurrence.
Alle synes, Bianca Branzino er så sej med sine præmiekrabber,
og sin delfin imitation. Gider du lige? Det kan enhver.
- Ikke? - Hvorfor lyder delfiner sådan?
- Hvorfor taler de ikke? - Luca. Hvad tænker du på?
Jeg tænkte på. Hvor kommer bådene fra?
Monstre byen. Lige over overfladen. Jeg vandt over en i poker der engang.
- Mor! Hvad laver du? - Han er gammel nok til at høre det.
Har du været på overfladen og skifte ham?
Nej! Slut. Ikke mere!
- Jeg var kun nysgerrig. - Nysgerrighed slår dig ihjel.
Vi hverken taler om det, tænker på det, eller nærmer os overfladen. Forstået?
Ja, mor.
Her. Og så tilbage til arbejdet.
Hej.
Se mig i øjnene.
- Du ved godt, jeg elsker dig, ikke? - Jo, det ved jeg.
- Bør vi bekymre os om ham? - Nej tak. Jeg er mæt.
Bøh.
Det er okay. Jeg er ikke et menneske.
- Gudskelov. - Her. Hold den.
- Bor du her? - Her? Nej, jeg henter kun mine ting.
Vent, den er min.
- Du glemte din harpun. - Nå ja. Tak.
Hvad? Hvad laver du?
Nej, nej! Åh nej!
- Hjælp! - Er det første gang?
Selvfølgelig. Jeg er en god dreng.
Slap af. træk vejret.
Nå, er det ikke fedt?
Nej, det er ikke, jeg må ikke være heroppe. Ha' en god dag.
Tak.
Ha' en god dag. Igen.
Bedstemor. Var du virkelig?
Okay, alle. Dette er Smuca.
Han bestemmer. Forstået?
Wow. Det er ikke sjovt at se.
Her. Kom.
Det føles, som om halen stadig er der.
Det kaldes fantom hale, væn dig til det.
Nå ja. Gå. Bare rolig. Du er heldig. Jeg opfandt det.
Start med at stable dig op, som en dynge sten.
Flot. Eller okay i det mindste.
At gå er ligesom at svømme, bare uden finner. Eller hale.
Og der er heller ikke noget vand. Ellers er det præcis det samme. Prøv engang.
Ikke sådan. Prøv igen.
Prøv at føre an med hovedet. Nej, læn maven frem.
Det der er at ligge ned. Prøv det her.
Tag et skridt uden at tænke over det. Nej nej. Du skal ikke tænke over det.
- Jeg ved ikke, hvordan man gør det. - Okay. Se her.
Sæt fødderne i den retning, du vil gå, og så den anden fod frem, før du falder.
Ja, sådan der.
- Flot. Flot. Ja. Ja. - Jeg er ved at lære det!
- Ikke dårligt, knægt. Alberto Scorfano. - Luca Paguro.
Herligt at møde dig.
Det er noget, mennesker gør. Jeg ved alt om det.
Hvad betyder det?
- Det, du lige sagde. - Kom. Jeg skal vise dig flere ting.
Milde perle!
- Bor du her? - Ja. Sammen med min far.
Han er her ikke så tit, så jeg gør, som jeg vil.
- Er det ikke farligt? - Jo, der er sejt på overfladen!
- Hvad er der her? - Luft!
Tyngdekraft. Også kendt som "at falde"!
Himlen. Skyer. Solen.
Se ikke på den. Det er fis, stir løs.
Og så er der mennesketingene.
Som du kan se, har jeg samlet længe,
så spørg mig om hvad som helst.
Ja. Det er den magiske sangmaskine. Den er desværre kaput.
Wow, du lavede den!
Vespa er frihed.
- Hvad er det? - Menneskehedens største opfindelse.
Vespaen.
Man sætter sig på den, og så fører den en, hen hvor man vil. I hele verden!
"Vespa er frihed".
Fedt, ikke?
Ja.
Skal vi lave en? Du har delene.
Jeg har delene. Ja, jeg vil lave en. Vil du hjælpe?
Mig? Ja! Vent, det kan jeg ikke.
- Jeg skal hjem. - Lige nu?
Ja. Hvis mine forældre fandt ud af, at jeg er heroppe.
Det ville være slemt. Så tak og.
Farvel. For altid.
En time senere ...
- Okay, men nu må jeg altså gå. - Okay. Farvel.
45 minutter senere ...
- Seriøst, nu må jeg af sted. - Okay, vi ses.
to timer senere ...
- Den er endnu federe end den på billedet. - Ja, den er.
- Jeg er nødt til at smutte. - Vi ses i morgen.
Luca! Hvor har du været?
Sig ikke "på overfladen".
- På overfladen. - Hvad siger du?
Hvad er der sket med din fod?
Luca.
- Jeg ... - Vil du sige, hvor du har været?
Det er min skyld. Jeg bad ham lede efter søagurker.
- Nemlig. Undskyld, jeg ikke fandt nogen. - Hans liv er vigtigere end dine snacks.
Tak.
- Hvordan fik du den ned? - Jeg kørte på den.
Nej det gjorde jeg ikke. Jeg smed den ud ad vinduet.
Det tog lidt tid at samle den igen, men den er okay.
Er du klar til at køre på den?
Tak, men nej tak.
- Jeg tror, at jeg dør af det. - Okay, så kører jeg. Hold rampen.
- Måske skulle vi sove på det. - Du må ikke røre dig!
- Jeg kan ikke. Jeg er mere til teori. - Tag mig, tyngdekraft!
Det er normalt! Koncentrér dig!
Stå stille!
Han er død. Jeg har slået ham ihjel.
- Vent. Var det for sjov? - Så du, hvor højt jeg fløj?
Godt rampearbejde. Kom. Lad os bygge en til.
Kom, Luca!
Hvad er der i vejen med dig, dumme?
Vi skal køre sammen. Hvis du ikke sidder bagpå og holder fast i mig,
så falder den fra hinanden.
- Hvem holder så rampen? - Skildpadden. Kom. Han går hurtig.
Okay, så er det nu.
- Kommer du? - Niks. Det går ikke. Aldrig i livet.
Jeg ved, hvad der er galt. Du har en Bruno i hovedet.
- En Bruno? - Ja. Jeg havde også en.
"Alberto, det kan du ikke." "Alberto, du dør af det." "Alberto, spis ikke det."
Luca, det er helt enkelt. Lyt ikke til dumme Bruno.
- Hvorfor hedder han Bruno? - Du kan kalde ham, hvad du vil.
Du skal få ham til at klappe i. Sig. "Stille, Bruno."
- "Stille, Bruno." - Højere. "Stille, Bruno!"
- "Stille, Bruno!" - "Stille, Bruno!"
- Kan du stadig høre ham? - Nej. Kun dig.
Godt. Så hold fast.
Stille, Bruno. Stille, Bruno. Stille, Bruno!
- Sådan! - Ja! Vi er i live! Det er ufatteligt!
- Tag den, Bruno. - Ja!
Hvad er det for nogle små lys?
Ansjoser. De sover deroppe.
- Virkelig? - Ja.
Og den store fisk beskytter dem. Jeg har engang rørt den.
- Den føltes som en fisk. - Wow. Dit liv er meget federe end mit.
Jeg kommer ingen vegne. Jeg drømmer kun om det.
- Du kom da herop. - Takket være dig.
Ellers ville jeg aldrig have set det her.
- Har du været inde i menneskebyen? - Ja! Nej.
Men min far har fortalt mig om den, så jeg ved alt om den.
Din far lyder sej. Du er heldig, at han lader dig bestemme selv.
Ja, klart.
Kan du huske, da vi nær ramte klippe?
Og vi fløj gennem luften, og jeg sagde "ja!" og du sagde "nej!"
Ville det ikke være fedt at have en rigtig Vespa?
Ja, det er en drøm.
Ja.
Se, Luca!
Vilde Vespaer!
Tag styret, Luca!
Sådan, mand!
Sådan, giv den gas!
Jeg gør det, Alberto! Jeg gør det!
Alberto?
- Åh nej! Jeg faldt i søvn! - Hvad?
- Daniela, skal vi virkelig gøre det her? - Gøre hvad?
Min dreng, du er et problem.
Du må love os, du aldrig sniger dig op til overfladen igen.
Undskyld, men der er ikke så farligt deroppe.
- Måske skulle jeg vise jer det. - Vores søn har dødsforagt.
- Men, mor, vi passer altid godt på. - "Vi"?
Mig og min ven, Alberto. Det er okay. Han er en af os.
Ja, det er dårligt selskab. Godt, I tilkaldte mig.
Luca, det her er min bror, din onkel Ugo.
Tak, fordi du kom fra bunden med så kort varsel.
Ingen årsag. Hej, Luca. Det er rart at.
Luca, du skal slå på hans hjerte. Ja. Den røde der. Slå på den.
Hårdere!
Tak. Der er meget ilt her. Ikke som i dybet, men det vænner du dig til.
- Hvad? - Der er intet sollys, men der er alligevel ikke noget at se.
Eller at lave. Det er kun dig og dine tanker,
og alle de hvalstykker, du kan spise.
Små stykker flyder ind i din mund. Uden du skal gøre noget.
Man kan ikke se dem. Så hvis, Munden er åben, så kommer der hval stykker ind.
Ja, lækkert. Det kan jeg anbefale.
- Kom. Der er ingen tid at spilde. - Mor, hvad er det, han mener?
Du skal være hos onkel ugo resten af sæsonen.
- Nej, det vil jeg ikke! - To sæsoner! Skal det være tre?
- Hvorfor gør du det her? - Verden er farlig, Luca.
Skal jeg sende dig ned på havbunden for at beskytte dig, så må det være sådan.
- Du ved ikke, hvordan der er deroppe. - Jeg ved, hvad der er bedst for dig.
Slut.
Se mig i øjnene. Du ved godt, at jeg elsker dig, ikke?
De sender mig i dybet for at bo hos min sære, gennemsigtige onkel.
- Hvad skal jeg gøre? - Bliv?
- Her? Så finder mig. - Måske.
- Men vil de lede efter dig derovre? - Niks. Det er skørt.
Der må være en masse Vespaer derovre. Der må være en til os.
En rigtig Vespa.
- Kan vi overleve der? - Vi to kan klare alt.
Vi svømmer over til Vespa byen, og finder Hr Vespa.
Tror du, der findes en Hr Vespa?
- Det giver da mening, ikke? - Jo.
Så siger vi. Hr Vespa, byg os en af dem her.
Det er verdens fedeste tegning.
Ja, det ved jeg godt. Tænk over det, Luca.
Hver dag kører vi et nyt sted hen, og hver nat sover vi under fiskene.
Ingen fortæller os, hvad vi skal gøre. Bare os to.
Frie.
Tag mig, tyngdekraft!
Stille, Bruno.
Ja!
Kom!
Sådan!
Far, hvad er det?
Hvordan kommer vi ind?
Det er nemt du må bare ikke blive våd.
- Her ser overfyldt ud. - Hej! Stille, Bruno.
Hvad er der i vejen med dig, dumme?
- Det virkede! - Du skal bare gøre som mig.
En klassisk menneskeby. Ret sejt. Du gør det. Sig det.
De damer. Hvad er der i vejen med jer, dumme?
Måske sagde jeg det forkert?
Wow!
Alberto, her er farligt. Lad os komme væk.
Hvor skal vi tage hen?
Det er Hr Vespa!
For pokker! Ikke igen.
Du godeste! Det er for meget.
Stop med den larm.
Hej! hej!
Dyt, dyt. Af banen for Portorossos stolthed.
Hej, smukke! Du får mig til at rødme.
Hvem vil se mig spise en stor sandwich?
Der er den. Det er sådan, vi kommer ud i verden.
Spark tilbage.
- Du godeste! Er du kommet til skade? - Jeg har lidt ondt i hovedet.
Ikke dig, Ciccio. Væk!
Åh, lille du, hvis du har fået så meget som en skramme.
Der er en, der var heldig i dag. Hvem var det?
Fremmede, hvad? Lad mig byde jer velkommen.
Velkommen fjolser.
Ciccio? En fornøjelse at møde jer, nummer et og nummer to.
Jeg er vild med jeres tøj. Hvor har I fået det fra? Et lig?
- Et lig. - Det er fis.
- Hør, Hr Vespa ... - Hr Vespa?
Han er sjov. Jeg er Ercole Visconti, har vundet Portorosso pokalen 5 gange.
- Portorosso hvad? - Portorosso pokalen.
Hvordan tror I, jeg fik råd til min smukke Vespa?
Kik ikke. Hun er for smuk til dig.
Jeg elsker dem. Den lille fyr kan ikke sige et ord.
Og han stinker af fisk.
- Min ven lugter godt. - Undskyld. Jeg gør det godt igen.
- Ciccio, Guido. - Hvad gør I?
- Luca! - Alberto!
Kun et lille bad det er for sjov.
- Nej! - Hej! Ercole, flyt dig!
Se, hvem det er. Umulia. Er det sådan, du træner til konkurrencen?
Ercole.
Dit regime står for fald.
Mener du ligesom sidste år? Da du stoppede midt i konkurrencen, og kastede op?
Jeg stoppede ikke med vilje.
Det er endnu værre. Og gå så. Jeg morer mig med mine nye venner.
De kommer med mig. Hop op. Jeg kan godt bruge lidt ekstra vægt.
Okay, hyg jer i jeres klub for tabere.
Betjent, der er blevet set en til igen i havnen.
Ja, der er udlovet en dusør til den der fanger den.
Mig! Mig! Jeg fanger den. Ciccio, hent din fars harpun.
Vi skal fange et havmonster.
Han tror, han kan være led, fordi han vandt konkurrencen,
det burde han ikke få lov til, han er for gammel, den skiderik.
Vi underhunde skal passe på hinanden, ikke?
- Hvad er under hundene? - Underhunde. Børn, der er anderledes.
Som klæder sig sært eller som sveder meget.
For meget? Det var det. Er I her for at være med i konkurrencen?
Portorosso pokalen?
Nå, det var hyggeligt. Jeg skal videre. Træning, ikke?
Lad os spørge hende om Portorosso pokalen. Det var sådan, bøllen fik en Vespa.
- Giulia! - De fisk du bestilte, kun lige penge tak, hej.
- Hej, Umulia? - Giulia. Mit navn er Giulia.
Okay. Hvad får man, når man vinder i konkurrencen?
Skillinger. Præmiepenge. Okay.
- Nej nej. Bliv ved. - Hvorfor?
- Spørg, hvad præmiepenge er. - De er ubrugeligt.
- Måske kan de blive til en Vespa. - Hvordan skulle de kunne det?
- Goddag igen. - Hej.
Kan vi veksle pengene til noget andet?
- For eksempel til ... - Den der.
Nej. Men I kan få den der.
- Den er smuk. - Ja. Det er den vi har brug for.
Fedt. Så vinder vi konkurrencen.
- Så skal I slå Ercole. - Okay. Så slår vi Ercole.
Virkelig? Han tror, han kan slå Ercole.
Stil dig i kø! Hver sommer gør han mit liv til et helvede.
Hvis nogen skal slå ham, er det mig.
Og det er ikke kun en konkurrence.
Det er et storslået, italiensk triatlon.
Svømning, cykling og pastaspisning. Så I skal bruge en holdkammerat.
Det finder vi ud af. Tak, menneskepige.
Hej, vent, Alberto. Skal vi ikke være med på hendes hold?
- Det var en god ide. Hej... Pige. - Hellig mozzarella.
Tillykke. Du er med på vores hold.
Jeg gør det alene.
Men vi kan være under hundene sammen.
Det er okay, Luca. Hun vil hellere gøre det alene igen.
- Måske kaster hun mindre op denne gang. - Vent lige.
Vil I være med på mit hold? Lad os se, hvad I kan.
Prøv at hoppe op på den.
Nej. Du skal vise den, hvem der bestemmer.
Hellig mozzarella. Se frem.
Du vælter, fordi du ser ned.
Jeg gør det.
Må vi være med på holdet?
Kan du undvige forhindringer? Hvad hvis der står en gammel dame i vejen?
Kan du udholde aggressive verbal råb?
"Flot cykel, nummer et og nummer to. Med rust på. Den er skandaløs."
Kan du klare rutens djævelsk terræn?
Stille, Bruno.
Stop. Og dig? Kan du svømme?
Ja, jeg er fantastisk, dårlig til at svømme.
Du kan ikke svømme. Du kan knap køre på cykel.
- Hvor kommer I fra? - Det er en hemmelighed. Vi er stukket af.
Stukket af? Så ved jeg ikke rigtigt, drenge?
Min familie vil sende mig et frygteligt sted hen. Væk fra alt, jeg elsker.
Men hvis jeg vinder konkurrence, så er vi frie.
Mit liv er fedt. Jeg hjælper ham kun.
- Giv mig en chance til. - Nej.
I vil det lige så meget som mig. Det er det vigtigste.
- Jeg er sulten. - Du spiser, du cykler, og jeg svømmer.
- Underhunde? - Underhunde.
Nu skal vi kun skaffe penge til deltagergebyret. Fra min far.
Lad mig føre ordet, og opfør jer normalt. Han reagerer skidt på frygt.
Hej, far! Jeg har et par venner med hjem til middag. Er der nok til fire?
Hvad er der i vejen med dig, dum.
- Hvad tror du, han dræber med dem der? - Alt, der svømmer.
- Har du set avisen idag? - Det billede er ikke ægte, far.
Alle i Portorosso lader, som om de tror på havmonstre.
Jeg lader ikke som om.
Jeg gled.
Så er der mad. Trenette med pesto.
Velbekommen.
Okay.
Hvor kommer I drenge fra?
De er skolekammerater. Fra Genova. Luca og?
- Alberto. - Alberto.
Og hvad fik jer til Portorosso?
Sjovt, du spørger. De skal deltage i konkurrencen.
- Konkurrencen? - Ja.
Det skal du ikke bekymre dig om.
- Det skal jeg ikke bekymre mig om? - Det skal du ikke bekymre dig om.
Giulietta. Jeg må tale med dig.
Du må ikke deltage i konkurrencen. Du bliver så ked af det.
Far, undskyld, men jeg har et hold.
Og så er der deltagergebyret. Vi har ingen penge.
- Jeg tager ekstra fiske runder i byen. - Jeg kan ikke sælge, hvad jeg ikke har.
Jeg har brug for at fange flere fisk.
Ked af det, Giulietta.
Undskyld. Men det kan vi hjælpe med.
- Kender I til fisk? - Ja, vi kender til mange fisk.
Kan det her ansigt tabe?
- Vil I arbejde? Jeg så giver jeg jer et job. - Virkelig?
Åh, tak, far.
Machiavelli, lad være.
Nej! Machiavelli!
Undskyld det med katten. Jeg ved ikke, hvad der gik af ham.
Det er okay. Vi tager tilbage til.
Har I brug for et sted at være?
- Fedt. - Ups. Undskyld. Det er mit.
- Dit gemmested. - Ja. Mit gemmested.
Sov godt, drenge.
Jeg gled. Vi ses i morgen.
- Det var tæt på. - Ja. Og menneskefar var stor!
- Han er en dræber. - Jeg troede, vi skulle dø.
Hej, slap af. Vi er fantastiske til at efterligne mennesker.
Ja, du har ret. Så du mig på cyklen?
Giulia sagde "Se frem", og så kunne jeg.
Ja ja, men vores Vespa bliver endnu federe end en cykel,
når vi får fingerne i den, så er vi skredet.
Jeg kan næsten ikke vente.
Hvorfor skulle min mor fortælle ham om den blodtørstige by?
Tænk, at han kan finde på det. Det ligner ham ikke.
Hold godt øje. Der er landmonstre overalt.
- Daniela, vent! - Ikke i dag, landmonster.
- Det er mig! - Du skræmte mig
- Kors, du er stærk. - Undskyld. Jeg er nervøs.
Nej, det var nødvendigt. Nu er jeg vågen.
- Wow, vi ser skrækkelige ud. - Klamt.
Kom. Lad os finde vores søn.
- Åh nej. Alberto, vågn op. - Hvad? Himlen er sprunget læk!
- Nå, der er I. - Godmorgen.
Drenge. Vil I have til deltagergebyret, så må I knokle for det. Giulia du bringer ud.
- Jeg bringer allerede ud. Hej! - I to kommer med mig.
- Hvilken kniv får jeg? - Ingen.
Godmorgen, hold øje med monstre, ikke?
- Vi regner med dig. - Bare rolig. Jeg holder skarpt øje.
De slipper ikke væk.
Det her er ikke en hyggetur. Gør jer nyttige.
I skal ikke fjolle rundt.
- Et havmonster åd den. - Hvad?
Nej. Sådan, er jeg født.
Pokkers, det er ikke en god fangst.
Måske er det, fordi vi er over en hjemsøgt fiskegravplads.
Vi ved, den ikke er hjemsøgt. Men det tror fiskene.
På den her tid af dagen er de fleste fisk derovre.
- Hej, Giulia. - Hej.
Ny personlig rekord!
Milde himmel.
Dine venner kender virkelig fiskene.
Fantastisk! Lad os gå hen og tilmelde os.
Okay. Hvad gør vi så nu? Tænk, Daniela.
Det hænger altid på dig. Denne gang er det mig.
- Er du sikker? - Ja. Jeg ordner det.
Hejsa, unge mand. Du kan ikke narre nogen.
Troede du, at du kunne snyde os?
Så vi ikke kunne finde dig?
Så er det tid til at tage hjem.
- Du ligner ham! - Af sted, før dens mor kommer.
- Okay, jeg kan ikke ordne det. - Nej, men jeg kender min søn, når jeg.
Ser ham. Pokkers.
- Tak, far! Kom, vi må skynde os. - Okay.
Borgere i Portorosso! Det er mig, Giorgio Giorgioni.
- Havmonster Dræber og pastaleverandør. - Havmonster Dræber?
Det er bare Fru Marsigliese. Hun arbejder for konkurrencesponsoren.
- Det her kommer til at tage evighed. - Den fineste, billigste pasta i Ligurien.
- Fortæl om reglerne. - Entusiasme. Det er jeg vild med.
For at vinde skal ens hold som det første krydse bugtens forræderiske vand,
og spise en skål af min pasta
og cykle op til toppen af Portorosso bjerget og tilbage igen.
- Det lyder ret svært. - Ja, svært at tabe. Vi vinder.
God selvtillid, men vi skal igennem.
- Her kommer mesteren. Hej, Hej! - Ercole.
- Er du ikke for gammel, Ercole? - Frue! Jeg er 16 år.
- Det sagde du også sidste år. - Men i år passer det.
Spar jeres penge, venner. I år sætter Ercole ny rekord med seks sejre i træk.
Det var da utroligt. Umulia, er du på hold med vagabonderne?
Ignorér ham.
Jeg er bange for, at dine venner skal betale udenbys skat.
Nej! Ercole, giv mig dem!
Nej. Jeg er Portorosso pokalmester, har et skønt liv, og alle elsker mig.
De elsker dig ikke. De er bange for dig.
Ræk hånden i vejret, hvis I elsker mig. Kan du se det? Alle. Selv dig.
- Så er det nok. Kom, Luca. - Vagabonderne vil slås. Wow.
- Alberto? - Stille, Bruno.
- Husk, vi gør det for Vespaen. - Stop.
En Vespa? Udskud som jer kører ikke på Vespa.
Ercole, du er bange for, at vi gør en ende på dit
onde, uretfærdige imperium. Har du ikke noget nyt at sige?
Ja, her er en ny du ligner en.
- Malle. - En malle.
Den finder føde på bunden, og har to små, skægthår.
Klap i!
Hør her, du lille. Jeg spiser børn som dig til morgenmad.
Jeg dypper dem i chokolade og.
Færdig!
Så meld jer bare.
Jeg gør det til min mission at slå jer.
Det bliver noget af en konkurrence.
Beklager. Ingen autografer i dag.
Så ned med hånden.
Luca! Bravo, vi klarede det.
- Giulia Marcovaldo. - Godt, Giulia. Et nummer til én person?
Ikke i dag.
- Luca Paguro. - Alberto Scorfano.
Okay, drenge. Vi har en uge at træne i.
Du skal spise hurtigt.
Jeg har styr på det. Vent, hvad?
Det er en ny pasta hvert år. Du skal kunne klare alle.
Det kan være cannelloni, penne, fusilli, trofie, sågar lasagne.
Og du skal bruge en gaffel. Sådan er reglerne.
Regler er for regel folket.
- Hellige karpe. Nej. Jeg kan ikke. - Det ved jeg godt.
Og husk det, du lille.
Luca, lad dig ikke ryste. Du kan godt.
Okay. Stille Bruno. Så er det nu.
Jeg kan ikke!
- Er det sådan, mennesker svømmer. - Hvor pinligt.
- Er der nogen havmonstre? - Nej, men jeg kan se madding.
Åh nej, det er Ercole. Af sted!
- Hurtigere! - Hvorfor kommer vi ingen vegne?
Ercole?
Guido! Ciccio, stik Guido en flad. En gang til.
Hvor blev ham den anden af?
Ercole!
Hvad er det du prøver på?
Giulia! Det er uld! Den må ikke blive våd!
Ciccio, tør den, fjols!
Luca? Alberto? Er I okay?
- Vi er helt okay. - Det var nok træning for i dag.
- Ja. Enig. - Ja.
Åh, Ciccio. Motoren. De slipper fra os.
Guido, stik Ciccio en flad. Med foragt!
Spark den herhen.
- Jeg har fået en ide. - Skat?
Må jeg være med? Ups, undskyld. Jeg er ikke vant til at have ben.
Åh, okay.
- Tag bolden! - Kom og tag den!
Ikke vores barn, ikke vores barn.
Haps.
Lad os se Bianca Branzino gøre det.
Flot. I har fortjent jeres pasta.
- Hvor kan han være? - I det mindste vandt du. Tror jeg.
Ja, det gjorde jeg vel. Kom. Vi må lede videre.
Alberto? Jeg tror, jeg har set mine forældre.
Nej, de kommer ikke her.
Men hvad hvis de gør? De sender mig ned i dybet.
Slap af. Det sker ikke.
Det gik godt i dag, drenge, lad os snakke teknik.
Hej, drenge! Jeg har brug for hjælp med nettene. Du, den stærke kom.
Jeg er straks tilbage.
Vi vinder, og så får I jeres Vespa.
- Hvorfor vil i have en Vespa? - Fordi det ville være fantastisk.
Hver dag kører mig og Alberto til et nyt sted.
Og om natten sover vi under fiskene.
Fiskene?
Hvad vil du gøre, når du vinder?
Så stiller jeg mig op foran alle og råber, jeg sagde jo at jeg ville vinde.
- Ja. Og hvad så? - Så ikke mere.
Når jeg er i skolen, bor jeg hos min mor i Genova.
Og hver sommer er jeg så her, hvor alle synes, jeg er underlig,
en som ikke hører til her.
- Det kender jeg godt. - Ja. Det er derfor, vi skal vinde.
Byen vil tiljuble os og. Ercoles imperium er forbi!
For meget? Min mor siger, at jeg er lidt for meget.
Niks. Ikke for mig.
Du ved godt, at det ikke er fisk, ikke?
- Jo det er. Det har Alberto selv fortalt mig. - Kom med mig.
Dette er et teleskop. Gamle Bernardi lader mig bruge den.
Det får fjerne ting til at virke, som de er tæt på. Se.
- Kan du se nogen fisk? - Hvad er det så?
Stjerner. Ligesom solen. Gigantiske, glohede kugler.
- Så Alberto tog fejl? - Og omkring stjernerne kredser planeter.
Se. Det der er Saturn. Min favorit. Den er den letteste af dem alle.
Det siges, at hvis den var i et hav, der var stort nok, så ville den flyde.
Kom, Luca!
Så det er sådan, maskiner flyver? Og der findes store byer?
- Endnu større end Portorosso? - Som Genova. 20 gange større!
Og vi befinder os på en sten, som kredser om solen i "solsystemet".
Fedt, ikke?
- Er der noget uden for solsystemet? - En galakse fuld af solsystemer.
- Og hvad så? - Et univers fuldt af galakser.
- Og hvad så? - Og så?
Det ved jeg ikke. Men til næste år får jeg lov at bruge skolens teleskop.
Så finder jeg ud af det. Det er kæmpestort. Gid jeg kunne vise dig det.
Lov, at du fortæller mig om det!
- Undskyld, var det for meget? - Aldrig!
Luca, jeg har ledt efter dig.
- Undskyld. - Kom.
Må jeg låne den, kun i aften?
Du må få den.
- Universet tilhører dig! - Wow. Tak!
- Luca! - Okay.
- Hvor skal vi hen? - Kom. Jeg vil vise dig noget.
Nu skal du høre noget utroligt. Det der er ikke fisk.
- Hvad? - Ja. Giulia forklarede mig det.
De er ligesom ild, bare en million gange større.
Nej, de er ikke.
Snart er du vores, smukke Vespa.
Se. Jeg har tænkt over de ting, vi får brug for.
- Og jeg har tegnet flammer på. - Hvor er det sejt!
- Og vi kan tage et teleskop med! - Ja! Et, der skyder med lyn!
Nej nej. Man kigger gennem det.
Giulia siger, at der er et endnu større et på hendes skole.
- Hvad hvis vi besøger hende? - Hvorfor vil du det?
- Det lyder interessant. - Vi vil jo leve livet på egen hånd.
Vi har ikke brug for skolen. Eller nogen.
Kan vi ikke bare prøve det, kun et par dage?
Luca, havmonstre går ikke i skole.
Hvad sker der, når de ser dit fiskeansigt?
Hej, se, hvem der er der de kan ikke gemme sig bag Giulia.
- Kom, lad os gå. - Nej, I er for underlige.
Og ikke kun på lugten. I skjuler noget.
Er det, fordi vi er klogere end dig? Det skjuler vi ikke. Det er ret åbenlyst.
Folk tror, jeg er en flink fyr Jeg laver altid sjov.
Men det er jeg ikke.
- Stop! - Vent, til det er din tur.
Nu siger jeg det her meget tydeligt.
For det første er det her min by
og for det andet I må ikke være her.
Jeg sagde stop.
Læg den, du lille. Du kommer bare til skade.
Slip ham!
Gå, inden jeg skifter mening.
ingen vil have jer her idioter.
Hvorfor gjorde du ham vred? Vi skulle være gået.
Nej, det er okay. Jeg havde styr på det.
Du skal bare gøre, som jeg gør, husker du?
Så er det op!
Kom så, Alberto! Kom så!
Nej.
Godmorgen så er op.
Havmonster!
Ugo?
Så er det op! Kun to dage til konkurrencen!
Espresso.
Kom så, Luca!
I skal ikke heppe på ham!
Det er sjovt.
Hvor fantastisk! Åh, wow!
Jeg ved ikke, Lorenzo. Var jeg for hård ved ham?
Nej, du vil bare beskytte ham.
Det er min skyld. Jeg gav ham ikke nok opmærksomhed.
Det var mig, der ville sende ham væk.
Jeg troede ikke, at han ville gøre sådan noget.
- Jeg ved ikke? - Du kan godt, Luca!
Hvem han er?
- Kør, kør! - Luca!
Luca, stop! Luca!
Hvor skal vi hen?
- Det er en genvej. - Stejlere. Hårdt terræn det kan jeg lide.
- Hvorfor træner du ikke? - Jeg træner hele tiden.
Bravo, Luca. Det var ny rekord.
Se! Det er toget til Genova.
- Kører den til din skole? - Ja.
Jeg kom til at tænke på, må alle gå på din skole.
Det koster biletten, men det må man godt.
Tak, fordi du viste os den kedelige ting, der kører til det forfærdelige sted.
Kan vi koncentrere os om det vigtige? Taber vi, kommer vi ingen vegne.
Hellig mozzarella. Ned ad bakke.
- Det er skræmmende, men hør. - Stress ham ikke.
- Hvad er dit problem? - Som hans ven kender jeg hans behov.
Hvad har han så behov for?
Mig. Vi kører på den sammen ligesom på øen.
- Afsted! - Nej!
- Alberto, stop! - Det er Bruno, der snakker!
Nej, Det er faktisk mig!
Min kasket?
Stop, Alberto! Pas på!
Hellig skovl, hvad var det?
Ikke nu, Ciccio. Hold øje med havet, ikke
- Åh nej. Luca! Alberto! - Hun må ikke se os. Kom!
Jeg ville vise dig, hvordan man gør.
- Du ved ikke, hvordan man gør! - Vi kom da ned ad bjerget.
- Du fik os ud i havet! - Det er okay.
- Nej, det er ikke. Mine forældre så mig. - Luca, dine forældre er ikke her.
- Du ved ikke, hvad du snakker om. - Byen gør dig skør.
Vi skal vinde den Vespa og så væk herfra.
Det bliver ikke anderledes. Jeg vil ikke.
- Jeg vil gå i skole. - Vi kan ikke gå i skole.
- Du er bange for, at du ikke kan klare det. - Jeg er ikke bange. Du er bange.
Klap i!
Hvad hvis hun ser dig? Eller andre?
Slip mig!
I er i live!
Du får ikke lov til at cykle igen.
Hold dig til at spise, store dreng.
- Hvad foregår der? - Ikke noget. Lad os træne.
Vi vil gerne spørge dig om noget.
Må vi komme med dig i skole?
Hellige ost! Det er verdens bedste ide! Ja, selvfølgelig.
Herligt at møde dig.
Giulia, optager din skole alle slags folk?
- Hvad hvis man ikke er et menneske? - Alberto.
- Hvad hvis man er et havmonster? - Havmonster?
Din skole acceptere sikkert ikke havmonster.
- Underlig vits, Alberto. - Ja, det er svært at forestille sig.
- Lad mig vise dig det. - Nej!
- Helt ærligt. - Giulia, vent!
Vi har ikke tid til det.
Hjælp! Gør os ikke fortræd!
- Se hvad sagde jeg. - Et havmonster!
Hørte I det? Denne vej!
Luca?
Bliv der!
Havmonsteret! Der er det!
- Så er det, nu! - Nej!
Idioter, I lod den slippe væk. Til båden! Vi skal dræbe et havmonster!
Der er I. Jeg har lavet jeres livret, trenette med pesto.
Hvor er Alberto?
Han er taget af sted, Hr Marcovaldo.
Ved du, hvor han tog hen?
Nej, men jeg tror ikke, han vil have, at man leder efter ham.
Måske. Men for en sikkerheds skyld.
Vi kan stadig deltage i konkurrencen.
Du svømmer og spiser. Du har gjort det før.
- Luca, jeg? - Så cykler jeg. Det må man godt, ikke?
- Luca. Luca? Luca! - Det skal nok gå.
- Sove under fiskene. Nu forstår jeg. - Jeg kan forklare.
Hvorfor kom du til Portorosso som et havmonster?
Har du set byen? Min far jagter havmonstre.
- Luca, du må væk. - Men jeg troede, vi var underhunde.
Tror du, jeg vil ha' at du går? Jeg har aldrig været så glad.
- Det er ikke det værd. - Du forstår ikke.
Nej. Hvorfor sætte i livet på spil for en Vespa?
Mine forældre ville sende mig væk.
Derfor gjorde vi det her.
Men det er slut nu.
Farvel, Giulia. Og undskyld.
Alberto?
Hvad laver du her?
Undskyld.
- Det var dumt. Gid jeg kunne gøre det om. - Ja, sig undskyld. Og gå så din vej.
Alberto? Hvorfor er der streger på muren?
Sig mig, hvad de betyder.
Jeg satte dem, da min far skred.
Var du alene i så mange dage?
Med tiden holdt jeg med at tælle.
Han sagde, jeg var gammel nok til at klare mig.
Jeg troede at
han ville skifte mening.
Men jeg forstår ham. Han har det bedre uden mig.
- Det har du også. - Det passer ikke.
Jo. Du er ikke som mig. Du er en god dreng.
Jeg ødelægger alt.
Stille, Bruno. Det er bare den dumme stemme i dit hoved.
Det har du lært mig. Og at få en Vespa og se verden ...
Glem det. Okay? Vi skulle aldrig have været venner.
- Det må du ikke sige. Alberto? - Forsvind!
Jeg siger det ikke igen.
Okay, jeg går. Jeg vinder den konkurrence.
- Hvad? - Ja. Ja, og så er Vespaen vores.
- Og så kører vi væk sammen. - Luca, det er skørt.
Så er jeg skør tag mig, tyngdekraft!
Luca!
Hvad laver du?
Jeg er okay. Jeg kommer i morgen.
Jeg skal nok klare det!
- Du vil splitte dit hold? - Ja. Hvis man må det.
- Luca, hvad laver du her? - Bare rolig. Jeg deltager alene.
Det kan du godt, men det vil jeg ikke anbefale.
- Tak. - Men hvordan vil du?
Hvad sker der, når?
- Du kan ikke svømme! - Alene igen?
Frivillige. I kommer sent. En kop pr barn.
- Ja. En kop pr barn. Jeg er med. - Her. Til Giulia når hun.
Kom så, Giulia
Ciccio, stå stille. Olivenolie. Du vil glide gennem vandet.
Som smurt i olie.
Nu må jeg le.
Selv dine underlige venner vil ikke være din ven.
- Luca, det er ikke en god ide. - Hej, vagabond!
Har du ikke råd til badetøj?
Mine Damer og herrer, så begynder portorosso konkurrence.
Nogen har set et havmonster, men frygt ej.
Hvis de kommer i dag, så er vi klar til dem.
Svømmere, på jeres pladser.
Hvad?
Svøm, Ciccio. Kom nu! Svøm!
Trenette!
Kom nu!
- Tak. - Tak mig ikke.
Hold op med at græde, og klap i, Guido. Dit fjols! løb!
Færdig!
For tusind kål, Guido! Hurtigere! Spis, idiot! Hurtigere.
- Det må man ikke! - Han er færdig.
Færdig!
- Han må være her. - Er der nogen, der vil have vand?
- Lad være! - Der er han! Der er han! Luca, stop!
Undskyld, mor og far! Jeg må gøre det her!
- Kom tilbage! - Wow, han er hurtig.
Hvad?
- Ups. Undskyld - Jeg indhenter dig på vej nedad.
Umulia, så langt når du ikke.
Hvad?
Umuligt! Han snyder!
Nej, nej, nej.
Ikke nu. Kom nu. Jeg er så tæt på.
Luca!
- Bliv der! - Alberto ...
Jeg kommer hen til dig!
Hvad er der galt, lille du? Bange for lidt regn?
- Hej! - For sidste gang. I hører ikke til her.
Skrub ud af min by!
Et havmonster! Lige der!
Ciccio! Min harpun! Hurtig.
- Alberto! - Nej, stop bliv der.
- Du er stadig okay. - Alberto, vent!
Nej!
Hellige kystvand.
- Hvad? - Du er skør!
Det har jeg fra dig. Lad os komme ned til vandet!
- Nej! Ciccio! - Her er den!
Hejsa. Undskyld.
Af banen! Væk!
Luca!
Undskyld!
- Luca! - Min søn!
I skulle være taget af sted da jeg sagde det. Nu må jeg dræbe jer monstre!
Farvel, onde, uretfærdig regime.
- Nej! - Giulia!
Monstre! Giv mig den!
- Giulia. Er du okay? - Ja, jeg er okay. Tak, gutter.
- Giulietta? - Far! Jeg ...
I skal ingen steder.
Jeg så dem først. Dusøren er min!
- Vi er ikke bange for jer. - Nej, men vi er bange for jer.
I vækker skræk og afsky, fordi I er monstre.
- Stop! De er ikke monstre! - Åh, ja? Hvad er de så?
Jeg ved, hvem de er.
De er Luca og Alberto.
Og
De har vundet.
- Luca! - Lad os komme forbi!
- De kan ikke vinde. De er ikke mennesker. - Fru Marsigliese?
Teknisk set, og juridisk ja, de vandt.
- Vandt vi? - Hvad så? De er havmonstre.
Hvad gør vi?
Hvad? Ciccio Guido! En ny harpun.
Idioter! Gør jer nyttige, i skvatmikler!
- Guido. - Ciccio.
Nej, du lille.
Regimet er slut. Det er endelig forbi.
Luca! Vi var ved at dø af bekymring!
- Det må du aldrig gøre igen! - Undskyld.
Du cyklede, og sparkede røv.
Jeg er så stolt, og vred på dig!
- Jeg elsker dig, mor. - Min søn.
Mine damer og herrer, vinderne af dette års Portorosso pokal er
underhundene.
Vi vandt!
Underhundene!
- Giv mig den. - Sådan.
Vi gjorde det!
Vi vandt!
Se den bedste Vespa i verden.
Perfekt.
Trenette med pesto, velbekommen.
Tak.
- Mor, hvad laver du her? - Jeg er her i weekenderne.
- I fanger mig aldrig! - Underhundene for altid!
Det, han gjorde i dag, var utroligt.
Vi kan ikke lade ham blive i denne verden, eller kan vi?
Nogle vil ikke acceptere ham.
Men det vil de fleste.
Og han ved, hvordan man finder de gode.
- Nå, hvor vil I først hen? - Vi bliver her lidt.
Vi skal have fikset den her, inden vi rejser Jorden rundt.
Okay, men husk at pakke.
Jeg skal pakke. Jeg skal tilbage til skolen!
Nå ja. Skolen. Du kommer til at lære en masse.
- Jeg efterlade nogle bøger til dig. - Kan du det? Kom, Alberto.
- Og du har din madpakke? - Ja.
- Og en sweater, hvis det bliver koldt? - For sidste gang, ja.
Jeg elsker dig, far.
Hellig mozzarella, vi klarede det.
Jeg glæder mig til næste års konkurrence.
Eller også kan vi bare lave noget sjovt.
Farvel, Giulia.
Farvel Luca og Alberto.
- Nå, lad os få fikset vores Vespa. - Ja, der er lige det.
Det er skørt, men jeg har solgt den.
- Luca? - Mor? Hvad laver I her?
Hvis du lover at skrive til os hver eneste dag,
og du passer rigtig godt på dig selv, og jeg mener rigtigt godt,
så må du godt gå i skole.
- Må jeg? - Du skal bo hos Giulia og hendes mor.
Din ven overtalte dem. Det var ikke let.
- Luca, lover du det? - Ja! Jeg lover!
Tak.
Husk på, vi altid er her for dig, ikke?
Hej, se mig i øjnene.
- Du ved godt, at jeg elsker dig, ikke? - Ja, det ved jeg.
Kom, Alberto, toget kører snart.
Hvor er dine ting?
- Ser du. - Du kommer med, ikke?
Jeg ville gerne, men hendes far bad mig blive.
Til at starte med.
Jeg tror, han har brug for mig.
- Jeg kan ikke gøre det her uden dig. - Jeg er altid hos dig.
Næste gang du hopper ud fra en klippe eller beder Bruno være stille.
Så er det mig.
Men hvordan kan jeg vide, at du er okay?
Du fik mig væk fra øen, Luca.
Jeg er okay.
Må lykken stå dig bi.
Seriøst, hvad betyder det?
Ved det ikke, find ud af det for mig, ikke?
Farvel, Luca! Farvel!
Slut.
Dansk tekst af Bendt Knudsen
Der kommer lidt mere 01.33.42
Nogle synes, det er vanvid at bo i dybet.
Det er dem, der er vanvittige, ikke mig. Det er dem.
Det er et skønt, enkelt liv.
Væk fra alt gøren og kunnen. Alt, det man ikke vil.
Hvalstykker.
Jeg snakke hele tiden, jeg tale uden stop,
Nogle gange op til 12 timer.
Og du får mulighed at høre på det, du er heldig.
Godt klaret.