Den 15 april 2019. En eld utbryter i Notre Dame i Paris.
Vi har fått höra att det brinner i Paris.
-Branden i Notre Dame. -Vi har bilder från platsen.
Det utvecklar sig till ett krig för Paris brandkår.
Det blir en svår strid som kan sluta hur som helst.
Uppdraget är att rädda detta världsarv.
En hård kamp som kommer att vara i 7 timmar medan världen ser på.
Branden kan växa väldigt fort. Om vi inte hanterar den är det över.
Minut för minut, timme för timme
följer dokumentären varje stund och brandkårens arbete.
Elden är vår fiende.
Den sprider sig fort.
Vi väntar oss en storskalig insats som varar länge och är komplicerad.
Tack vare hundratals timmar film från den dagen
kan vi för första gången skildra den helvetiska kvällen.
Kl. 21.36.
Katedralen har brunnit i tre timmar.
600 brandmän har kallats in och de förlorar striden.
Elden börjar komma farligt nära klocktornet i norra tornet.
Om klocktornet börjar brinna är kriget förlorat.
Då kommer vi att lämna platsen med en hög aska bakom oss.
General Gontier leder operationerna.
Närmast under honom: General Gallet, brandkårens befälhavare.
Katedralens överlevnad hänger på de följande minuterna
för i norra klocktornet finns åtta enorma klockor.
Om de faller är det en katastrof.
Om klocktornet rasar så rasar båda tornen. Då finns inte Notre-Dame.
Hur kunde elden ha spridits så fort? Vad kunde ha orsakat denna tragedi?
Allt börjar kl. 18.30.
Tjock rök sprider sig ovanför Paris. Den kommer från Notre-Dame.
Katedralen ligger i ett av Paris äldsta distrikt på Île de la Cité.
Den har renoverats i ett år.
Det här filmades under sista mässan.
Församlingen har ingen aning om faran 40 m ovanför dem.
På vinden utlöses ett larm
men vakten lyckas inte upptäcka varifrån det kommer.
Han slösar bort 30 dyrbara minuter.
Stommen från medeltiden, byggd av trä från 1 300 ekar
börjar brinna.
När vakten slutligen lokaliserar elden är den redan utom kontroll.
Mässan avbryts.
Församlingen evakueras genom huvudentrén.
De är omedvetna om dramat.
I Paris blir förbipasserande oroliga.
Kl. 18.51 larmar vittnen.
De ringer brandkårens nödnummer.
-Brandkåren. -Det brinner i Notre-Dame.
Det är ett stort rökmoln.
Katedralens personal har också meddelat brandkåren.
Okej, vi är på väg.
Larmet skickas till närmaste brandstation, i 5:e arrondissementet.
I det ögonblicket måste man tänka väldigt snabbt.
Chefsförvaltare Jérôme är den första som mottar meddelandet.
Klockan var inte ens 19. Vi kan inte fatta att Notre-Dame brinner.
Han når katedralens torg på mindre än fem minuter.
Han är först dit. Men situationen är redan kritisk.
Flammorna har redan nått katedralens tak av bly.
Ensam på torget bedömer han katastrofens omfattning.
Han begär genast maximalt antal mänskliga och tekniska resurser.
Jag vet att insatsen blir omfattande så jag begär förstärkning.
Den största förstärkning en brandchef kan begära.
60 räddningscentraler i Parisregionen - totalt 600 brandmän - rycker in.
Det antalet saknar motstycke.
Det var en mänsklig flodvåg. Tusentals personer.
Runt Notre-Dame råder kaos och förvirring.
Vi vet varken om det finns offer eller var det brinner.
Det är rusningstid. Brandkåren har svårt att nå platsen.
De meddelades långt efter att branden utbröt. Ännu mer tid går förlorad.
För att jämföra med ett lopp hade motståndaren 100 m försprång.
General Gontier leder operationerna.
Från början vet vi att striden blir svår och kan sluta hur som helst.
Vi är livrädda för att förlora byggnaden.
Teamet står inför extrema utmaningar.
Hur når de flammorna på över 50 m höjd?
Hur kan de rädda det historiska taket och dess stomme?
Trots all ovisshet är en sak absolut klar.
Vi ska släcka den här branden.
Frågan är hur vi ska börja och var vi ska stoppa den.
Några meter från katedralen förbereder sig medier.
Vi har en stor nyhet.
Anelise Borges, reporter på Euronews, är en av de första på plats.
Vad var det vi såg? En terroristattack?
Var det en olyckshändelse? Hur långt skulle det gå?
Vi såg ett enormt stycke historia brinna upp. Det var förfärligt.
Kl. 19.01.
Teamet måste ta sig närmare elden för att försöka förhindra spridning.
Jag vet att det blir ansträngande och komplicerat.
Teamen gör sig redo, men blytaket har redan börjat smälta.
I hjärtat av branden är temperaturen nästan 1 000 grader.
Taket smälter.
Brandmännen närmar sig tvärskeppet på norra sidan.
De 5 första klättrar upp på taknivå med nära 30 kg utrustning på ryggen.
Deras dräkter skyddar dem mot hetta, upp till 150 grader.
De riggar 2 brandslangar mindre än 8 m från flammorna.
När jag anslöt mig till kollegorna var det kaos.
På nära håll sjunker situationens extrema fara in.
När vi såg flammorna visste vi att det inte fanns nån felmarginal.
Gruppbefäl Myriam ingår i det första teamet som når fram.
Jag vill arbeta fortast möjligt och förhindra att flammorna sprids.
Myriam visar otroligt mod, men fienden är slug.
Temperaturen gör att delar av taket som tycks intakta är nära att brinna.
Vi kan inte ge upp. Vi bara fortsätter kämpa.
Jag ville aldrig ge upp.
Kl. 19.58.
Trots teamets ansträngning vid norra tvärskeppet sprider sig fienden.
Röken blir gulaktig, ett tecken på att den är extremt giftig.
Ytterligare en fara för brandmännen.
Flammorna var tiotals meter höga. Det var extremt imponerande att se.
Vi stod inför en malström av rök, damm och brinnande bråte.
Vi stod inför en fiende, en eld som ur Dantes "Inferno".
Om de inte lyckas kontrollera branden går hela katedralen förlorad
liksom de dyrbara skatterna i den.
Dess blyinfattade fönster, rosettfönstren från 1200-talet
törnekronan som påstås ha burits av Jesus.
Alla dessa är i fara
för delar av den förkolnade stommen faller ner i Notre-Dames inre.
Hela östra sidan av taket står i lågor.
Medan striden fortsätter på taket
går ett andra team in i katedralen för att rädda dess mästerverk.
Platsen är extremt farlig. Glöd och smält bly faller ovanifrån.
Men de har inget val om de vill rädda byggnadens konstverk.
Tavlor, heliga vaser och speciellt törnekronan.
Enligt legenden bars den av Kristus före korsfästelsen.
Det är ont om tid att nå sakristian i byggnadens bortre del.
Där förvaras merparten av de ovärderliga skatterna.
Ett unikt urval av århundraden av historia.
Det tar timmar för teamet att flytta de dyrbara föremålen.
Relikerna kommer att förvaras i stadshuset 700 m därifrån.
I den röda asken förvaras törnekronan som räddades från branden.
Folkmassan längs floden Seine börjar inse katastrofens omfattning.
För några timmar sen var Notre-Dame de Paris intakt men går nu upp i rök.
Jag tänkte att det inte kunde vara sant.
Det var så svårt att acceptera att det hände
och att branden inte verkade gå att stoppa. Den var så våldsam.
Men det är varken en mardröm eller en film.
Notre-Dame står i lågor.
Katedralen är ett av Europas mest besökta monument.
Besökare kommer för att beundra arkitekturen, fönstren och orgeln.
Den började byggas 1163 och tog över 100 år att slutföra.
Den hyllades snabbt som ett mästerverk av gotisk konst.
Den blev kungariket Frankrikes viktigaste gudstjänstlokal.
1594 under religionskrigen
var det här Henrik IV firade återtagandet av Paris.
200 år senare bevittnade katedralen franska revolutionen.
I och med Napoleons kröning 1804
blir Notre-Dame en nationalsymbol.
Den överlever nazisternas invasion.
Den 26 augusti 1944 firade general de Gaulle Paris befrielse här.
Men i kväll går 856 år av historia upp i rök.
Runt Notre-Dame har polisen upprättat säkerhetsspärrar.
Brandmännen förstår att de har förlorat den första striden
men general Gontier ger inte upp hoppet.
Framför infernot går han igenom olika strategier.
Bilder tagna från luften ger honom en uppfattning om slagfältet.
På torget framför kyrkan har brandkåren ordnat ett högkvarter.
Brandchefen general Gallet försäkrar sig om att operationen går smidigt...
medan general Gontier utarbetar planen.
Högt uppsatta kollegor uppdaterar honom om situationens utveckling.
Utifrån detta centrala nervsystem fattar Gontier alla sina beslut.
Redan när jag anlände insåg jag att det skulle krävas enorma resurser
både mänskliga och materiella.
Generalens huvud fylls av frågor.
Hur kan de tämja en brand som redan sprids åt alla håll?
Hur fångar de en best som blir mer glupsk för varje sekund?
Sätt upp de förlängda armarna. Jag ska be Gontier om förstärkning.
Att vattenbomba är uteslutet. Det skulle skada katedralens struktur.
General Gontier väljer en annan strategi:
Sätta ut 13 förlängda armar runt hela katedralen.
De är kraftfulla. Vardera arm sprutar närmare 4 000 liter vatten per minut.
Men brandposterna runt Notre-Dame kan inte tillhandahålla den mängden.
Vad ska de göra nu? Var kan de hitta den vattenmängd som behövs?
General Gontier beordrar in två båtpumpar.
Brandmännen lägger ut ett hydrauliskt nätverk som pumpar vatten från Seine.
De kopplar ihop flera kilometer rör.
Branden i Notre-Dame motsvarar 500 lägenhetsbränder.
Vi vet att allt vi planerar på plats konfronteras med verkligheten.
Hela landet är chockat.
Presidenten och premiärministern anländer till platsen.
De är bokstavligen mållösa.
De plågas av en fråga:
Hur kunde ett av Frankrikes mest prestigefulla monument fatta eld?
Vad kan förklara denna katastrof?
Och var började branden?
Tjänstemäns hypotes är byggställningarna runt byggnaden.
I flera månader har Notre-Dame restaurerats.
Omfattande byggställningar var uppställda runt spiran.
Några dagar tidigare hade statyerna av de 12 apostlarna avlägsnats.
Kan byggplatsen vara boven?
Kan branden ha orsakats av kortslutning? Arbetares vårdslöshet?
Ingen teori kan uteslutas.
General Gontiers strategi utförs. Men ett problem uppstår snabbt.
De förlängda armarna är för korta.
De når inte över taket och kan inte angripa infernot rakt på.
Teamet kunde aldrig ha förutsett det största hindret.
Vinden piskar upp lågorna och blåser vattnet bort från målet.
Jag vet att vi inte kan stoppa elden. Vi kanske kan begränsa spridningen.
Brandmännen måste inse faktum: Branden är helt utom kontroll
både på utsidan och insidan.
Elden når Notre-Dames högsta punkt: 96 m.
Spiran består av 500 ton trä och 25 ton bly och står nu i lågor.
General Gontier och hans team börjar frukta det värsta tänkbara:
Att spiran ska kollapsa.
Kan det riskera liven för de fem brandmän som är några meter bort?
En av dem är gruppbefäl Myriam.
Elden går inte att stoppa. Hela spiran står i lågor.
Den är symbol för förnyelsen av Notre-Dame de Paris.
Dess otroliga historia börjar på 1200-talet
när katedralen fick sin första spira.
Men under franska revolutionen skadades Notre-Dame.
Spiran försvagades och blev nedmonterad.
Tack vare författaren Victor Hugo räddades byggnaden.
1831 publicerades hans mest berömda roman "Ringaren i Notre-Dame"
och katedralen återvände till fransmännens hjärtan.
Den renoverades i 20 år av den berömda arkitekten Viollet-le-Duc.
Han översåg skulpteringen av byggnadens ökända figurer.
Men i dag är den berömda, höga spiran i allvarlig fara.
Trots risken och deras utmattning ger Myriam och hennes team inte upp.
De försöker begränsa eldens spridning.
Men nu när spiran brinner finns en ännu större fara.
Om spiran rasar kan allting rasa.
Vi var oroliga för vårt team som var där uppe.
Endast 1,5 timme efter att branden utbröt händer det otänkbara.
Den lutar. Den kommer att falla.
Och sen hörde jag en kollektiv flämtning, ett kollektivt "Wow".
Men Myriam är fortfarande överst på tvärskeppet, tillsammans med Marc.
Då hörde vi ett massivt ljud.
Jag vände mig mot dunsen och såg spiran kollapsa.
Spiran kollapsar in i katedralen.
När spiran faller går vi in i en ny fas av katastrofen.
Generalens värsta farhåga har blivit verklighet. Mannarna är i fara.
De inuti, men särskilt Myriam, Marc och tre till som är kvar på taket.
Vår instinkt var tydlig. Vi måste retirera och söka skydd
backa några meter och ta skydd i tornet.
På toppen av tvärskeppets norra sida beordras brandmännen att evakuera.
De går nedför tvärskeppets inre trappa
men på väg ner fastnar de. En av dörrarna sitter fast.
Vi insåg att en av dörrarna hade stängts. Vi var helt enkelt fast.
Det har gått flera minuter sen spiran föll.
Utanför fruktar brandmän det värsta för sina kollegor.
Generalen beordrade evakuering, men brandmännen på tvärskeppet är kvar.
Vi fick en fruktansvärd känsla. Han sa till mig: "Gå och hämta dem."
Chefsförvaltare Jérôme skyndar sig för att rädda dem.
Han går uppför trappan och lyckas få upp dörren.
Lyckligtvis är kollegorna oskadda.
Då spiran kollapsade skapades en stor vindpust
som stängde alla dörrar i katedralens torn.
Om spiran hade fallit på oss hade vi inte varit här.
Vi var väldigt tursamma.
Solen går ner över de hjälplösa folkmassorna.
Minuterna går och katastrofen är oundviklig.
Parisbor ser på i förskräckelse.
De trodde att Notre-Dame var evig. Nu bränns den till aska.
Jag minns att jag såg alla människor men inte hörde nåt.
Det var supertyst.
Jag tror att känslan då var: "Vi börjar förlora henne."
"Vi börjar förlora Notre-Dame."
Branden har hittills slukat 2 800 m2 av taket.
General Gontier behöver en ny strategi.
Men hur kan han fortsätta bekämpa elden utan att riskera brandmäns liv?
Det är kaos. Fullständigt kaos.
För operationsbefälet är det ont om tid
för vinden gör att elden sprids snabbare.
Vid denna kritiska punkt sätter de in ett toppmodernt vapen: Colossus.
Sen 2017 har denna 100 % elektriska robot revolutionerat brandbekämpning.
Den är extremt mångsidig och har banbrytande sensorer och kameror.
Dess brandslang kan spruta vatten i 360 grader, 3 000 liter per minut.
Den designades för enorma bränder.
I kampen för att rädda Notre-Dame är den en ovärderlig bundsförvant.
Taket och dess stomme är förstörda.
Hur är det med katedralens struktur och bärande väggar?
Brandmännen börjar frukta den ultimata katastrofen:
Byggnadens fullständiga kollaps.
När spiran föll punkterades valvet på flera ställen.
Hela byggnaden är beroende av en invecklat balanserad vikt.
Stöden på byggnadens sidor uppvägs av valvets vikt.
Men nu pressar de mot väggarna, vilket försvagar hela strukturen.
När valvet kollapsar blir stöden ett tryck mot väggen.
Det finns ingen motvikt från valvet som uppväger stödens vikt.
När insidan skadas gör det att bågarna pressas inåt.
Vi måste övervaka det noggrant
ifall det leder till att katedralens insida kollapsar.
Det finns nåt annat som kan kollapsa.
I övre hörnet av tvärskeppets norra sida finns den så kallade gaveln.
Gaveln var takets ände, som nu är aska.
Den är extremt svag på grund av hettan.
Brandkåren inser nåt skrämmande: Gaveln gungar i vinden.
Den kan falla ner på gatan.
Med hjälp av polisen evakueras alla närliggande byggnader.
Men hur länge klarar sig Notre-Dame?
Kl. 21.36.
Från ledningsposten gör general Gontier ännu en skrämmande upptäckt.
Flammor och tjock rök syns nära norra tornet - klocktornet.
Starka vindstötar driver elden närmare det.
Inuti tornet finns åtta klockor som hänger från en enorm trästomme.
Om strukturen fattar eld kommer klockorna att falla.
Brandmännen fruktar att katedralen då kan kollapsa helt.
Taket är förlorat. Vi måste rädda tornen.
Plötsligt fanns den verkliga möjligheten att förlora kyrkan.
Det är en kritisk stund.
Hur kan spridningen stoppas? General Gontier måste agera fort.
Generalen står inför ett dilemma:
Ska mannarna räddas och nederlaget accepteras?
Eller ska ett nytt team skickas till klocktornet, med risk för deras liv?
De 600 brandmännen inväntar hans order.
Generalen studerar drönarens bilder av krigszonen.
Hans oro bekräftas. Klocktornet är i fara
alltså är hela katedralen det. Tiden är knapp.
Ibland vet man inte om beslutet är rätt. Man gör sitt bästa.
Ska vi riskera mannarnas liv genom ett sånt uppdrag?
Det är ett mycket svårt beslut för oss.
Jag ska berätta varför. Det senaste året har vi förlorat fyra man.
Vi vill inte riskera några liv ifall kampen är meningslös.
Tre månader tidigare, den 12 januari.
En explosion orsakad av en gasläcka sker på Rue de Trévise mitt i Paris.
Brandkåren miste två kollegor i explosionen.
I dag den 15 april har alla den tragedin i färskt minne.
Efter en kvarts överläggning beslutar general Gontier att satsa allt.
Ett team med 20 brandmän ska göra ett sista försök att kontrollera elden.
Operationen är extremt farlig
men ingen av brandmännen tvekar en sekund.
De är redo för strid. Jag använder ordet "strid", för så är det nu.
Alla ville göra nåt.
Tanken att gå ännu närmare branden var galen.
Men de gjorde det.
Det finns ingen återvändo. De går mot katedralen, med ett tydligt uppdrag:
Att slutgiltigt förhindra att branden sprider sig.
En första grupp med fem brandmän går in.
De går uppför de 380 trappstegen till klocktornet.
Målet är att skapa en skiljelinje mellan elden och de två tornen.
Det är det som kallas att begränsa förlusten.
Löjtnant Alexis leder gruppen.
Om det inte går måste vi gå tillbaka.
Målet är att utföra uppdraget framgångsrikt.
Att lämna en hög aska bakom oss var otänkbart.
Nederlag var inget alternativ.
Striden om klocktornet börjar.
Pumpbåtarna arbetar för fullt.
Brandmännen arbetar med full kapacitet.
De spelar sitt sista kort.
Uppe vid klocktornet är de 20 brandmännen på frontlinjen.
Men det är för sent.
Elden har redan nått stommen som håller klockorna.
Alexis och mannarna får order om att klättra upp till klockorna vid elden.
På klocktornets första våning synar de farans omfattning.
En av trapporna är redan förkolnad.
I den här närstriden finns ingen felmarginal.
Vi ser att flammorna har slukat bjälkarna och stommen
och att elden fortsätter spridas mot byggnadens insida.
Då brinner en stor del av golvet, så jag rapporterar
att golvet kanske inte håller om vi fortsätter.
Vi rörde oss framåt och provade varje steg för att se om det höll.
Om tornet rasar kan de inte komma ner. Vi skulle mista dem.
Värsta tänkbara scenario verkar ha blivit verklighet.
Folkmassan får ingen information och blir alltmer ängslig.
Och myndigheterna är långt ifrån betryggande.
Under ungefär en timme visste vi inte.
Det var officiellt från myndigheterna
att möjligheten fanns att denna historiska kyrka skulle falla samman.
Åskådarna iakttar flammorna och är stela av oro.
De kommande minuterna står Notre-Dames överlevnad på spel.
Brandmännen fördubblar ansträngningarna.
Kapten Marc, gruppbefäl Myriam
löjtnant Alexis, chefsförvaltare Jérôme och givetvis general Gontier.
Långsamt skiftar maktbalansen.
Till allas förvåning drar sig elden tillbaka.
Tack vare deras mod, ihärdighet och hopp
får brandmännen i klocktornet långsamt övertaget.
Kl. 22.27 kommer nyheten att branden är under kontroll.
Ett fåtal flammor brinner fortfarande.
Den fullständiga släckningen fortgår under natten.
Men en sak är säker: Notre-Dame de Paris står fortfarande.
Jag var stolt över det teamet åstadkom den kvällen.
När jag såg upp på fasaden såg jag vår Notre-Dame som odödlig.
När vi var nära publiken applåderade de, släppte fram oss och tackade.
För vissa är vi hjältar, men jag tycker att vi bara gjorde vårt jobb.
Ingen av oss är hjältar. Alla gjorde bara sitt jobb.
I sju timmar gav brandmännen allt.
De gjorde allt för Notre-Dame de Paris.
De riskerade sina liv.
Två brandmän och en polis fick lindriga skador.
Området måste säkras och de sista flammorna släckas.
Mitt i natten kommer det fortfarande rök från Notre-Dame.
DEN 16 APRIL 2019 KL. 07
Kl. 07 nästa morgon
går ett team brandmän och experter in i katedralen.
Det är dags att bedöma skadorna och försöka förstå hur det hände.
Det är en apokalyptisk syn.
I koret och där altaret stod finns bråte efter den förkolnade spiran.
Tre gapande hål i taket visar himlen.
Inuti klocktornet finner brandmännen en krigszon.
Klockorna är på plats, men trästommen är helt svart efter flammorna.
Otroligt nog är orgeln oskadd.
Det norra rosettfönstret var nära flammorna, men skonades.
Gaveln som var nära att falla står fortfarande.
Notre-Dame är svårt bränd men överblickar alltjämt huvudstaden.
Tragedin är färsk men nu måste teamet blicka framåt
och försöka lista ut vad som orsakade branden.
Cigarettfimpar? Kortslutning på arbetsplatsen?
Utredningen måste rikta in sig på vad som hände.
Alla åtgärder ska vidtas så att detta aldrig upprepas.
Notre-Dame skakades i grunden.
Men förhoppningsvis - precis som åtskilliga gånger förr
kommer såren den fått av historien att läka.
Översättning: Andreas Besmanoff