Den store hammerhaien.
Et av naturens mest utviklede rovdyr.
Disse massive haiene har vært lite forstått frem til nå.
Hammerheiene nærmer seg muligens de nord-amerikanske breddene mer enn før.
Kom deg ut av vannet!
Så et team med forskere raser etter å finne...
-Der er en hammer! -...og fange....
Pass på!
...og markere en av de største rovdyrhaiene på jorda.
HAMMERHAI-MONSTERET
Av de 500 forskjellige typer haier i verden
er det få som er like fascinerende som den flotte hammerhaien.
Dens utrolige evolusjonerende tilpasning
har formet den flotte hammerhaien til å bli den ultimate jegeren.
Denne superladete haien er fortsatt et mysterium for forskere.
Evolusjonen har formet dette perfekte rovdyret for dets miljø.
NEIL HAMMERSCHLAG, PH.D. HAIFORSKNING OG KONSERVERING, MIAMI UNIVERSITET
De er veldig spesialiserte. De er veldig utviklet og veldig intelligente.
Den er lur. Den beveger seg fort.
Jeg liker å tenke på dem som havets Ferrari.
Selv i en gruppe så mangfoldig som haier skiller hammerhaien seg ut.
Dens særegne trekk er snuten,
kjent som cefalofoilen.
HYDRODYNAMISK LØFT
Den får haien til å bevege seg og jakte mer effektivt.
Akkurat som frontsiden av en racerbil
gir hammeren haien løft og smidighet.
Ved å bare bevege cefalofoilen fremover eller opp,
eller å snu den, kan det medføre til dramatiske endringer i løft.
Så du kan selv forestille deg et hammerhode som beveger seg raskt,
som sprinter veldig fort, eller snur seg i ett sekund,
og kan bevege cefalofoilen og i ett sekund ta tak i byttet sitt.
Det er ganske utrolig.
Med øynene plassert på motsatte sider av cefalofoilen,
har hammerhodet nesten 360 graders syn.
Fordi de har øynene så fra hverandre, hadde du nok trodd at
de ville ha vært blinde for det som er rett foran dem,
men når de svømmer sakte, og beveger hodet frem og tilbake,
kan de faktisk se over et stort område.
Ved å bevege hodet fra side til side maksimerer haien hvor den kan se.
Dette gir dem stor dybde og oppfatning av avstand,
noe som er helt nødvendig når den skal finne og fange et bytte.
Det som normalt hadde vært begrenset syn hvis de bare svømte rett,
blir til et stort og vidt overblikk.
Cefalofoilen kan gi en annen sensorisk fordel.
Alle haier har en høy utviklet luktesans,
men neseborene til hammerhaien er lengre fra hverandre,
noe forskere tror gir dem en større fordel til å legge merke til bytte i nærheten.
De kan ha denne økte evnen til å kjenne lukt
fordi neseborene har denne luktende evnen i stereo,
ved kun forandringer i konsentrasjon fra en side til en annen,
noe som hjelper dem å lokalisere akkurat hvor kilden kommer fra.
Faktisk har de muligens den største sporingsevnen for lukt av alle haier.
Haier har patruljert havene i over 400 millioner år.
Lenge før dinosaurene eksisterte, er hammerhaier relative nykommere
som bare har kommet fram i de siste 20 millioner årene.
Og i den korte tiden
har hammerhaien utviklet seg til å bli den ultimate jegeren.
Haiforsker dr. Neil Hammerschlag har viet karrieren sin til å studere...
HAI-CREW BLUE IGUANA CHARTERS
...massive rovdyr som den flotte hammerhaien.
Greia med hammerhaien er at de uten tvil
er en av mest gjenkjennelige artene på planeten.
Trekkene er så synlige bare man ser på den,
men det er ikke en art som kommer bort til deg.
For å kunne få kontakt med den må du gjøre deg fortjent.
Store hammerhaier holder på å bli sjeldne,
men i de siste årene har varmere hav tatt haiene med nærmere til USA.
Dr. Hammerschlag og undervannsfotograf Joe Romeiro
er på vei til Bimini-øyene, bare 80 km for kysten av Miami.
BAHAMAS
Målet er å komme seg i vannet og møte
noen av de største rovdyrhaiene på jorda.
Jeg har vært i vann med mange forskjellige typer haier...
JOE ROMEIRO UNDERVANNSFOTOGRAF
...og noen av dem har jeg bare sett tilfeldig, noen av dem skulle jeg se,
men den store hammerhaien var noe jeg var virkelig måtte lete etter.
Det tok mange år å faktisk se en stor hammerhai.
Dette er virkelig enhjørningen av alle haier.
BAHAMAS NASJONALE HAIRESERVAT
Neil og Joe ankommer Bimini for å dra nytte av en utrolig sesongmessig hendelse.
I løpet av de kalde vintermånedene
vil de flotte hammerhaiene faktisk samle seg her.
Bimini er særlig sterk for disse spesifikke dyrene.
Enten det er det varme, grunne vannet,
eller metallstrukturen til skipsvrakene som omringer øyene.
Vi kan faktisk dra dit,
og på en spesifikk tid av året vet vi at de er der.
Men reservatet spenner seg over 250.000 kvadratkilometer beskyttet farvann,
og det er aldri garantert at man finner en hammerhai.
Gjør de det, må de være ekstremt forsiktige mens de er i vannet
med disse apikale rovdyrene.
Det er viktig å ha sunn respekt for de store hammerhaiene,
bare med tanke på at de er store dyr.
De kan lett veie over 450 kg.
Styrken som dyret har, og det at den kan skade folk.
Man må definitivt være forsiktig
når man er i vannet med dem.
Dette dykket er enda farligere
fordi Biminis vann er fulle av haier.
Sitronhaier, tigerhaier,
sykepleierhaier og oksehaier.
Oksehaien er et ganske skremmende dyr.
Den er svær.
Den har disse små øynene,
og den har et stort blad som takkende tenner
som kan takle alt som kommer mot den.
Når jeg er i vannet med en oksehai prøver jeg å være i toppform.
Dette dyret kan være farlig.
Biter de deg, kan det være over, så det er ikke verdt å ta sjansen.
Joe, kan du høre meg, over?
Jeg hører deg tydelig.
Jeg prøver bare å finne meg til rette, gi meg et øyeblikk.
Vi har noen virkelig fine sykerpleierhaier allerede.
Nesten øyeblikkelig
finner Joe en av de mest vanlige haiene i Karibia, sykerpleierhaien.
Sykerpleierhaier tilbringer mesteparten av livet sitt på havbunnen
i vente på sitt neste bytte.
Kraftige kjever og flere rader med takkede tenner
betyr at de kan knuse et stort skall i biter med et stort bitt.
Heldigvis går de nesten aldri etter mennesker.
Det er ikke mye aktivitet ennå.
Neil bestemmer seg for å bruke moste fiskekadaver som agn.
Å gjøre dette er som å ringe en middagsbjelle for haier i nærheten.
I det fjerne, like utenfor rekkevidden,
kan man se en hai komme.
Neil, kan du bekrefte?
Her er en hammer!
Utrolig!
Vi har to på vei akkurat nå.
Hammerhaiene kommer rett mot meg.
Agnet funket.
Disse haiene er kjent for å lukte blod
og annet organisk materiale fra en kvart mil unna.
Flotte hammerhaier jakter alene, men ikke i dag.
Tre hammerhaier har omringet Neil og Joe.
De to mindre haiene holder seg bak
den store, mer dominerende haien.
Det er definitivt mye action der nede.
Og det blir bare hetere.
Hammerhaiene er ikke de eneste haiene som har fått middagsinvitasjonen.
Nå kommer en oksehai.
Den kommer til å komme hit.
To oksehaier er på vei!
Han kommer til å komme tilbake.
Oksehaiene holder på å bli aktive her.
Det er vanlig på Bahamas og i Florida at oksehaier kan bli aggressive.
Noen forskere sier at det er på grunn av det høye testosteronet i blodet deres.
Oksehaiene holder på å bli aktive her.
Fordi de holder øye med oksehaiene,
mister teamet oversikten over hvor de store hammerhaiene er.
Vi har en hammerhai på vei nå!
Den er for nær for dem, så Neil og Joe vinker seg opp.
Det var intenst. Det er mange haier der nede.
NEIL HAMMERSCHLAG, PH.D. HAIFORSKNING OG KONSERVERING, MIAMI UNIVERSITET
Vi hadde sykerpleierhaiene, vi hadde oksehaiene,
og så hadde vi disse hammerhaiene! Jøss, de kom kraftige og mange.
Man kunne føle dem før man nesten kunne se dem komme.
Jeg ble overrasket over hvor modige de var da de kom.
Det virket nesten som om det var litt konkurranse til tider.
Man forstår aldri helt hvor store de er,
men deres lengde er ganske imponerende.
Du vet, det er ganske utrolig å være der nede med disse skapningene.
Disse dyrene er virkelig utrolige.
De har kontakt med oss på en måte...
JOE ROMEIRO UNDERVANNSFOTOGRAF
...at du kan virkelig se deres intelligens
bare ved å ha øyekontakt med dem.
Jeg så virkelig interessant oppførsel.
Det er veldig kult hvordan de kommer inn.
De kommer rett rundt hjørnet.
De svinger kroppene sine og beveger seg inn som dette,
nesten som om de ser opp med en side,
og sjekker ut scenarioet rett før de kommer rett inn.
Den største hammerhaien er over fire meter lang...
VEIER RUNDT 453 KG
...med en 1-meters bred hammer.
VITENSKAPELIG NAVN SPHYRNA MOKARRAN
Med cefalofoilen, hammeren,
kan man se den bruke den for å lage ulike bevegelser mens de beveger seg inn.
Fra nært hold kan man virkelig se
den hydrodynamiske fordelen til cefalofoilen.
Som en racerbil som klemmer en kurve,
tillater den haien å skli i fast posisjon over havbunnen,
mens den leter etter et bytte på bunnen.
Men det er ikke bare dens avanserte smidighet,
syn og luktesans som gjør hammerhaien til den ultimate jegeren.
En nærmere titt på hammeren kan avsløre noe helt utrolig.
Under og over cefalofoilen har de små porer,
kalt lorenzini-ampuller, som funker som elektrosensorer
og er vidt spredt.
Lorenzini-ampullen, haiens sjette sans,
er et spesialisert organ som lar dem
oppdage små elektriske felt som alle levende skapninger sender ut.
ELEKTRISK FELT
Den består av tusenvis av ampulleporer
som legger merke til elektroniske felt like små som 15 milliarddeler av en volt.
Alle organismer har et svakt elektromagnetisk felt
som en hai kan legge merke til gjennom lorenzini-ampullen,
og alle haier har en,
men greia med den store hammerhaien
er at den blir fordelt rundt på cefalofoilen.
Hvis en vanlig hai bruker elektromottak
som en liten lommelykt for å skanne havbunnen,
har hammerhaien en kraftig spotlight.
Når de vaier hodet frem og tilbake,
kan de svømme på tvers over havbunnen
og oppdage til og med skjulte byttedyr ved å skanne et relativt stort område.
En typisk sandbarkhai kan bruke en hel dag i havet på å lete etter et bytte,
men en hammerhai kan dekke et område som er dobbelt så stort
på like mye tid.
Alle haier har enda en sans
som hjelper dem med å spore byttedyr: sidelinjen.
Den er laget av tusener av små hårceller i kanalene...
SIDELINJEN
...som strekker seg langs begge sider av hammerhaiens hele kropp,
fra snute til hale.
Sidelinje-systemet er veldig viktig for disse dyrene
når det gjelder å kunne sanse vibrasjoner i vannsøylen.
Disse cellene fornemmer små vibrasjoner
og subtile trykkendringer i vannet rundt haien,
noe som gir dem en følelse av berøring på avstand.
Siden haier kan føle vibrasjoner i vannsøylen,
kan de sanse et bytte de ikke kan se.
Alt dette gjør hammerhaiene
til eksepsjonelt sterke jegere på dagtid,
men hammerhaiene er også aktive om netta.
Når sola går ned, blir havet levende.
I mørket kommer et bredt utvalg av byttedyr frem,
og de store hammerhaiene venter.
Neil og teamet hans drar tilbake til dykkerstedet,
denne gangen om natten.
Nattdykk kan være farlige.
En av de største farene er å gå seg vill.
Du er adskilt fra båten,
og så skal du ned i mørket.
Man har bare en angitt radius der man kan se.
Om natten forsvinner haiene utenfor rekkevidden,
og man ser over skulderen sin og tenker: "Hvor er de?"
Og opp og ned og bare myse inn i mørket
for å se om man kan se en form,
og sinnet begynner å lure deg.
Det kan være litt nervepirrende.
Greia med disse dyrene er at man ikke kan høre dem.
Det er ingen skygge. Ingen følelse. Det er ingenting.
Og plutselig snur man seg og den er der.
Du må holde deg fast, holde øye og se overalt,
for hammerhaiene er ikke de eneste haiene der.
På dette dykket har man oksehaier, sykepleierhaier og hammerhaier,
og oksehaiene er på motsatt ende av skalaen.
Teamet vil ned i dypet
i håp om å se en hammerhai på jakt etter byttet sitt,
men de må passe seg for den farlige oksehaien.
Det er ganske skummelt å være her om natta.
Sykepleierhaien med alle sugefiskene på. Se så kul den er.
Det er mange sykepleierhaier.
Du kan se en hai.
Den vil komme inn her.
Rett foran deg, Neil. Se!
Utenfor kysten av Bimini prøver et team med hammerhaiforskere
å fange denne jegeren mens den jakter på byttet sitt i mørket.
Man kan se haien
i det fjerne, like utenfor lysene våre.
Vi har en hammerhai akkurat nå!
Som en massiv rovfugl
svever en hammerhai rett over Neil og Joe.
Fantastisk. Han kommer tilbake igjen.
Her kommer han!
Hammerhaier har overlegent nattsyn.
Netthinnene deres inneholder en høy tetthet av fotoreseptorceller
som er ansvarlige for at man kan se i forhold med lite lys...
STANG- OG KJEGLEMOTTAKERE
...noe som gjør deres nattsyn ti ganger mer sensitivt enn menneskers.
Synet til hammerhaien er en slående ulempe for byttet.
Men hva er byttet?
Hvis disse haiene er høyytelsesmaskiner,
må de da kjøre på god drivstoff hele tiden.
Kostholdet til hammerhaier består av blekksprut,
rokker og krepsdyr, som denne store eremittkrabben.
Hammerhaien er litt aggressiv.
Han prøver å forte seg inn dit.
Der kommer han! Han går for det.
Krabben hadde aldri en sjanse.
Tennene til hammerhaien er som spyd, noe som er ideelt for å gripe og stikke,
og som hos andre haier sitter kjeven fast i skallen,
slik at de kan kaste munnen ut og sluke et større bytte.
Selv om det ikke er en god kveld å være krabbe på,
vet Neil og Joe at de er relativt trygge rundt hammerhaiene, frem til...
En oksehai kommer rett mot meg!
To oksehaier!
Ut av mørket kommer to oksehaier.
Jeg tror vi snart er tomme for batteri.
Og disse karene er mindre enn paret de så tidligere.
Lykten min kommer til å dø ut, Neil. La oss si oss ferdige og komme oss opp.
Døende batterier og store okser som omringer,
nå er det på tide å dra i snoren.
Neil og Joe drar opp fra vannet.
Det var ganske kult å være der nede,
og oksehaiene ble ganske intense rundt oss,
og det var nesten sånn at de kastet oss ut av vannet,
men vi fikk det vi trengte, og vi fikk observert hva de gjør om natta
og tok flotte bilder.
Forhåpentligvis vil det sette i gang samtaler om disse misforståtte,
mystiske og truede rovdyrene.
Bimini er ikke det eneste stedet der man kan finne hammerhaier.
Fra det en meter lange panserhodet, til den seksmeters hammerhaien,
kan vi finne ni forskjellige hammerhai-arter
i tropiske vann over hele verden.
HAMMERHAI-BESTAND
I Costa Rica samler hundrevis av hammerhaier seg
rundt Cocos-øyene.
Disse hammerhaiene utgjør store grupper av hunnhaier.
Disse store gruppene har en viktig sosial funksjon.
De største og sprekeste hunnene samler seg i midten,
og det er der du vil være hvis du er en hunnhai.
Og hannhaiene vet det.
Det er ganske lett for dem å finne den sunneste hunnen i midten,
den som de kan pare seg med.
Det er veldig få haiarter som har slike komplekse sosiale strukturer.
Forskere mener at dette er på grunn av hammerhaiens høye intelligens
i forhold til andre haier.
Sammenlignet med andre haier
har de store hammerhaiene, og hammerhaier generelt,
ganske store hjerner.
Det kan være det som får dem til ha disse store samlingene.
Selv om denne typen adferd
er viktig for reproduksjonen,
og også for å opprettholde bestanden til disse haiene,
er det også et problem som fører til deres død.
Det er nå veldig enkelt for et fiskefartøy å komme inn
og fjerne mange forskjellige haier,
fordi de er alle samlet på ett sted.
Det er estimert at hammerhai-bestanden
i Atlanterhavet har gått ned nesten 90 % i løpet av de siste 30 årene.
Etterspørsel etter haifinnesuppe i mange asiatiske land,
og tilfeldig fangst i store, kommersielle fiskegarn, har skylden.
Med en så kraftig nedgang er det viktigere nå enn noensinne
for forskere å finne og studere disse haiene fort.
Heldigvis har dr. Hammerschlag og teamet hans en mulighet.
Nylige økninger i havtemperaturen skyver muligens hammerhaien
nærmere til amerikanske kystlinjer mye mer enn før.
Store hammerhaier har økt metabolisme
og økt aktivitet i varmere vann.
Fra vestkysten...
...til østkysten
blir hammerhaier nå sett mye mer.
Kom deg ut av vannet!
Hva er det som driver dem nærmere land?
Dr. Hammerschlag kan ha det forbløffende svaret.
-Noen varmeendringer? -Ja.
Sett den tilbake i vannet.
Over 2,6 millioner kaller Miami-Dade fylke for sitt hjem,
og det virker som om de fleste av dem henger på stranden,
men få innser hvor nærme de er til flere arter av utrolige haier,
og i noen tilfeller virkelig store haier.
-Den kommer mot deg! -Kom deg ut av vannet!
-Det er en hai. -Kom deg ut!
Dette inkluderer en av de største og mest fantastiske arter i verden,
den store hammerhaien.
Haiekspert dr. Neil Hammerschlag og teamet hans er i Sør-Florida.
Oppdraget deres er å finne og merke en diger stor hammerhai.
For å lure inn de gigantiske rovdyrene
vil teamet bruke vitenskapelig testede materialer og teknikker.
De ulike metodene vi bruker, de ulike verktøyene vi bruker...
NEIL HAMMERSCHLAG, PH.D. HAIFORSKNING OG KONSERVERING, MIAMI UNIVERSITET
...er alle designet for å fremme vitalitet og redusere stress for dyrene.
Disse verktøyene gir teamet noen gjennombrudd.
Vi fant noe helt utrolig med et termisk kamera.
Hammeren, cefalofoilen,
varmes opp fortere enn resten av kroppen.
Vi tror dette er en spesialisering slik at haiene bedre kan finne
og fange bytte når de beveger seg i varme miljøer med grunt vann.
Det viser seg at lorenzini-ampullen,
haiens elektromagnetiske sensor, blir mer aktiv i varmere vann.
VARMELADING
Hammerhaiene kommer i veldig grunt vann,
bare under en meter dypt, lavere enn til knærne.
Og det grunne vannet varmes opp mye raskere enn vannet rundt,
og heten lader opp cefalofoilen som blir mer sensitiv,
noe som tillater dem å fange byttet mye bedre.
I 2014, på gulfkysten av Florida,
opplevde disse badegjestene denne spesialiseringen på nært hold,
da de ble fanget mellom en sulten hammerhai
og favorittbyttet, rokken.
Store hammerhaier er kjente spesialjegere av rokker,
og rokker liker å bo i grunne, varme vannmiljøer.
Og det er ikke lett å fange en rokke.
Disse dyrene er veldig manøvrerbare, noe de bruker for å unngå rovdyr.
Greia med hammerhaiene er at de kan gli i disse hastighetene,
og de kan sprinte veldig fort i jakten på et bytte som en rokke.
-Den kommer mot deg! -Kom deg ut av vannet!
Men disse turboladningene har en pris for hammerhaiene.
De trenger tid på å komme seg.
Hammerhaier bruker mye energi og kraft i løpet av korte perioder.
Akkurat som gepardene som kan sprinte veldig fort,
får de mye laktat i blodet.
Det er som melkesyren hos mennesker når vi trener.
Endringene i blodkjemien får hammerhaien til å bremse all bevegelse.
Dette gjør den utsatt og sårbar i det grunne, varme vannet,
som i motsetning til dypere, kjøligere vann, har et mye lavere oksygeninnhold.
Vi har nylig funnet bevis på at etter at de fanger byttet,
i stedet for å bruke sin egen energi til å bevege seg
og la vannet med oksygen komme og filtrere seg over gjellene,
så stasjonerer hammerhaien seg i strømmen.
De lar vannet flyte gjennom gjellene, noe som sparer energi
og reduserer laktat, og det hjelper dem å ventilere.
Det er en ganske utrolig spesialisering
for et dyr som bruker dette varmtvannmiljøet.
Teamet går inn i haiens rike vann, mindre enn 1,5 km ved kysten av Miami.
Hvis de kan feste en satellittsporer på en stor hammerhai,
vil det gi dem utrolig mye viktig informasjon.
Vi skal merke dem for å studere deres bevegelser og habitat
for å lære mer om deres betydning i økosystemet,
og hvordan vi kan bruke informasjonen til å beskytte artene som trenger dem.
De skal også ta en blodprøve fra hver hai
for å finne ut kritisk information om haienes matvaner
og immunsystem.
Men å fange en stor hammerhai er ingen enkel oppgave, ei heller å merke en.
Alle på teamet har en spesifikk oppgave.
Det funker på samme måte som et racerbil-team.
Bilen kommer inn, og alle utfører oppgaven sin,
slik at de kan få bilen på vei så fort som mulig.
Teamet legger ut store linjer med agn bak forskningsfartøyet
for å lure inn disse store haiene.
Vi bruker sirkelkroker.
De lager et veldig overfladisk sår som leges over et par dager.
Vi kan kutte den bort ganske enkelt.
Disse dyrene er så sterke
at de faktisk kan rette ut og dra disse krokene,
så det blir litt av en dra-krig,
der man ønsker å få haien nærme båten,
samtidig som vi ikke vil at de skal bruke mye kraft
slik at de retter ut kroken.
Og man ønsker å gjøre det ganske fort, for å ikke stresse ut haien.
Med agnet satt,
samler teamet trommelinjer for å se om noen er festet til et massivt rovdyr.
Og når linjen blir strammere, vet man ikke hva som kan være på den andre siden.
Vent. Folkens, vi har en hai på.
Ok. Vi skal føre ned plattformen.
HAIFORSKNING
Se levende, folkens, dere har en hai.
Pass på! Se når halen kommer opp.
Det føles som om den kan være bundet,
men vi kommer nok til å trenge kabelen, så la oss klargjøre den.
Pass på. Pass på vekten! Hvem har vekten? Følg med, folkens!
Det er en veldig stor sitronhai.
Den er livlig, vær veldig forsiktig med denne haien.
Folkens, pass på! Pass dere for tennene!
Vent.
-En sitronhai har bitt i agnet. -Folkens, dere har en hai.
Hvert sekund er kritisk.
Få ned plattformen.
Både for sikkerheten til teamet og haien.
Da kjører vi på. Haien spenner seg!
Folkens, vær forsiktige med denne haien.
Før de fører sitronhaien til plattformen,
må de bruke lasso for å trygt spre haiens vekt.
...OK.
Folkens, pass på! Pass dere for tennene!
Bare vær forsiktige, de kan være ganske raske.
-Disse karene er ganske raske. Flott! -Gjennom.
Rolig! Ja! OK.
OK, folkens, vær veldig forsiktige.
Det er viktig å få pumpen inn i munnen så fort som mulig.
Pumpen vil skylle vann over gjellene,
noe som tillater haien å puste ut av vannet.
Én, to, tre.
-Ok. Én, to, tre. -Tre.
Stopp.
Greit.
Når man har fått den på båten, tikker klokken,
så vi må være veldig strategiske.
Vi gjør forskjellige ting.
-To, to, tre FL. -To, to, tre FL.
Vi tar forskjellige prøver. Vi setter på merket,
og selv om det ser ganske røft ut, så er ikke metodene våre påtrengende.
De er godkjente av dyrevernsorganisasjoner,
og alt vi gjør er designet for å minske stress og sørge for overlevelse,
med hovedmål om å få informasjon som kommer disse dyrene til nytte.
Det vi har her en hann-sitronhai.
Den blir kalt for sitronhai på grunn av dens gyldne gulfarge,
et vakkert dyr.
Sitronhaier er vanlige å finne
sør-øst i USA og i karibiske hav.
Opp i gjennom årene har det vært noen få uprovoserte angrep på mennesker,
men ingen har vært dødelige.
De foretrekker å bruke de skarpe, buede tennene sine for å fange favorittbyttet,
små glattfisk.
Sitronhaier er sosiale dyr og reiser i små grupper,
men her på plattformen
kan disse tette, kraftige haiene leve opp til navnet sitt.
Dette dyret er faktisk vanskelig å hanskes med.
De er ganske aktive. Vi skal dytte den i vannet.
Vær forsiktig når du slipper den. Disse dyrene vil komme etter deg...
-Greit. -...og prøve å ta deg.
Én, to, tre, se ham komme tilbake til deg.
Ok, veldig bra, alle sammen. Godt jobbet.
Hver hai de fanger gir verdifull informasjon,
men teamet er ivrig etter å finne og merke en stor hammerhai.
Informasjonen vi får fra satellittmerkene er veldig viktig
for at konserveringen kan fortsette, og at bestanden kan komme seg.
For seks år siden
nådde Dr. Hammerschlag en milepæl
i hammerhaiforskningen med disse satellittmerkene.
Før forskningen vår trodde man
at hammerhaien for det meste var tropisk, subtropisk.
Etter at satellittinformasjonen vår kom på banen,
så vi faktisk at disse dyrene bevegde seg inn i temperert vann
og hadde en mye større rekkevidde enn hva man hadde trodd.
HAMMERHAI-MIGRASJON, ØSTKYSTEN
I 2010 sporet han en stor hammerhai fra nordøst-Florida
til et punkt bare 480 km unna kysten til New Jersey,
lengre opp USAs østkyst enn tidligere.
Det vi finner ut er at de store hammerhaiene
tilbringer mye tid i det åpne havet,
og i disse områdene er det ingen jurisdiksjon.
Det gjør dem ganske sårbare for fiskefartøyer
som kommer etter haiene, så de blir utnyttet stort.
Tilbake på båten fanger Neil og teamet en annen hai,
men er det den store hammerhaien som de er ute etter?
Det er en sykepleierhai.
Sykepleierhaier er veldig sterke, men de er føyelige.
Vi har en vakker hunn-sykepleierhai. For et vakkert dyr.
Denne huden kalles dermal denticles, som betyr hud av tenner.
Veldig fin, akkurat som brostein.
Disse sykepleierhaiene er veldig sterke dyr.
Man ser musklene deres.
Denne fisken lærer det på den harde måten,
når en sykepleierhai setter sin muskuløse kjeve i byttet sitt. Intet sted å flykte.
Til tross for de små tennene
overmanner den kraftige sykerpleierhaien fisken mot havbunnen
og svelger den til slutt hel.
Teamet er glad for muligheten til å være i nærheten av dette muskuløse rovdyret.
-Vi har blod. -Ok, godt jobbet.
Godt jobbet, Jake.
Teamet merker deretter en oksehai.
Én, to, tre. Ok, det er en stor hunn.
Se på magestørrelsen,
noe som allerede forteller deg at hun nok reproduserer.
Dette er paringsarr. Denne haien har nylig paret seg.
Denne oksehaien er en diadromus-hai,
noe som betyr at den kan leve både i saltvann og ferskvann.
Oksehaier har blitt funnet i Mississipi-elven,
og så langt nord som i Illinois.
DYKKERPARADIS
De rike haivannene utenfor kysten av Miami
lever opp til sitt rykte for Neil og temaet hans.
De har lykkes i å merke hai etter hai,
men fortsatt ingen stor hammerhai,
og tiden renner ut.
-Hammerhai! -Ja, baby! Hammerhai!
Ok, la oss hente satellittmerket. La oss sette den på plattformen.
Endelig har det harde arbeidet lønnet seg, en stor hammerhai har kommet.
Folkens, fordi den har vært på linjen lenge,
kan vi ikke arbeide for lenge.
Hammerhaier er veldig sårbare for stress når de kjemper på en fiskelinje,
fordi de bruker mye energi og kraft over en kort periode.
Vårt mål er å være så raske som mulig og så få haien på vei.
Ok, gjør deg klar, Robbie.
-Godt jobbet, Jackie. -Få ham inn, Jackie.
Å hente inn dette mektige rovdyret er ingen enkel oppgave.
Bare vær forsiktig, han kan sparke fra seg her.
Hent...
Ok, bare vær forsiktig så vi ikke mister den på båten.
Neil er bekymret for at haien kan komme seg under båten,
der fiskelinjen kan sette seg fast.
Den prøver å flykte.
Ok, la meg hjelpe til å få den på.
Ok, slipp.
Ok, gjør deg klar, Robbie.
Ja...
-Er du over den? -Ja.
Haien går under båten.
Neil kan ikke lenger plassere sikkerhetskabelen rundt haiens hode.
OK, ja, Mike, Michael! Kom her!
Det finnes ikke noe tid å sløse,
så dr. Hammerschlag ber sikkerhetsdykker Mike Black om hjelp.
Kan du putte den rundt cefalofoilen?
For å sikre sikkerheten til haien
tar Black kabelen og prøver seg på noe ekstraordinært.
Sikkerhetsdykker Mike Black prøver å kaste lasso på en stor hammerhai.
Om han får tauet rundt hammerhaiens cefalofoile,
kan Neil og teamet trygt dra haien opp
til plattformen for å merke den.
Forsiktig, folkens! Pass på!
Flott! Godt jobbet!
Teamet har klart det.
Få pumpen klar.
Nå har de bare noen få minutter
til å ta prøver og feste satellittmerket.
Én, to, tre. Snu den over.
Dra den rett til toppen av plattformen.
Flott! Det ser ut som en voksen hannhai.
Merkenummer 00072.
Teamet forter seg med å ta målinger,
ta en blodprøve og gi vitaminer.
Fortsett, denne går mellom de to ryggfinnene i muskelen.
Vi viser deg.
Jake! Jeg gir denne til deg.
Ok, fort dere, folkens.
Caudal Keel er 36.
Gi... vitaminene.
FL 209.
La oss bare se hvor raske vi er. Skalpell.
De setter på merket.
Dr. Hammerschlag utfører den nødvendige operasjonen for å feste satellittmerket...
Kan du gi meg kalipere?
...mens teamet tar de siste målingene og får tatt en blodprøve.
La meg gå foran så jeg kan...
Det er et godt tegn, kom igjen. Flytt deg så mye som mulig bort fra kroppen.
Skyt på hammeren og skyt på kroppen, OK.
Og etter å ha dokumentert haiens varmeprofil
med et termisk kamera...
-Klar? -...er det på tide å slippe ham fri.
OK, la oss begynne å sette den tilbake.
Når vi slipper den, skal jeg gi halen en klaff.
Sørg for at den ikke stikker av. Ikke opphold ham.
Slipp.
Operasjonen har vært en suksess.
Det var helt utrolig.
Godt jobbet, alle sammen!
Haien vender hjem.
Vi har nettopp satt på et satelittmerke på en stor hammerhai.
En vakker hann svømte opp sterk, og nå sender den signaler.
Vi kan spore opp haien og følge bevegelsene hver dag.
Vi fikk noen utrolige datapunkter, forskjellige målinger,
forskjellige vevsprøver, i tillegg til blodprøven,
som rett og slett er gull verdt for forskningen vår.
Dette vil gi oss verdifull informasjon om spisevaner
og reproduksjon, så dette er virkelig verdifullt.
Vi vil få noen fantastiske termiske bilder av cefalofoilen og kroppen.
Alt ble utført perfekt, det kunne ikke ha gått bedre.
Godt teamarbeid.
En måned senere dukker den store hammerhaien opp i gulfkysten av Mexico.
Siden da har haien reist nesten 800 km opp kysten
og fortsetter å vandre og jakte
i det grunne, varme vannet utenfor Florida-kysten.
Satellittmerket fortsetter å levere sporingsdata.
Neil og teamet hans håper å kunne bruke informasjonen til å forstå
den store hammerhaiens migrasjonmønstre og rekkevidde.
Denne forskningen kaster lys over oppførselen til disse mystiske
og høyt spesialiserte rovdyrene,
slik at vi kan sørge for at hammerhaiene kan fortsette å forbløffe,
utvikle seg og blomstre i enda 20 millioner år.
Tekst: Sandrine Mile