היי,‏ אני דורי.‏ אני סובלת מאובדן זיכרון לטווח קצר.‏
-‏כן!‏ -‏זה בדיוק מה שאת צריכה לומר!‏
טוב,‏ טוב.‏ אנחנו נהיה הילדים האחרים עכשיו.‏
-‏היי,‏ דורי!‏ -‏שלום לך!‏
רוצה לשחק מחבואים?‏
בסדר.‏ אני אוהבת.‏.‏.‏
אנחנו נתחבא ואת תספרי ותבואי לחפש אותנו.‏
טוב,‏ אבא.‏
לא,‏ לא "‏אבא"‏.‏ אני דג נחמד שרוצה להיות חבר שלך,‏ בסדר?‏
-‏בסדר,‏ אבא.‏ -‏לא.‏
-‏אני מתחבאת.‏ -‏תספרי עד עשר.‏
אחת,‏ שתיים,‏ שלוש.‏.‏.‏
ארבע.‏.‏.‏
אני אוהבת חול.‏ הוא רך כזה.‏
אימא,‏ אני יכולה ללכת לשחק איתם?‏
-‏דורי.‏ דורי.‏ דורי חמודה.‏ -‏דורי.‏ עוגת-‏אצה שלי.‏
הזרם התחתון,‏ מתוקה.‏
תזכרי,‏ חמודה,‏ חייבים להתרחק מהזרם התחתון.‏
טוב,‏ מתוקה,‏ מה עם החרוז שלמדנו?‏
"‏לזרם התחתון מה אומרים?‏
"למה לא!‏"
לא,‏ לא.‏ זה "‏לא ולא!‏"‏ או-‏קיי?‏ בואי ננסה שוב.‏
"‏לזרם התחתון מה אומרים?‏
"‏הנה הזרם התחתון!‏ הנה הזרם התחתון.‏ הנה הזרם התחתון
"‏מצאנו את הזרם התחתון ואנחנו רואים את הזרם התחתון"‏
-‏שוב שכחתי?‏ -‏לא,‏ לא.‏ לא.‏
-‏לא,‏ מתוקה.‏ אל תדאגי.‏ -‏לא נורא,‏ עוגת-‏אצה.‏
מה אם אני אשכח אתכם?‏ אתם תשכחו אותי?‏
לא,‏ עוגת-‏אצה.‏
לעולם לא נשכח אותך,‏ דורי.‏ ואנחנו יודעים שלא תשכחי אותנו.‏
שלום!‏
-‏שמעת את זה?‏ -‏את מה?‏
-‏סטן,‏ שמעתי מישהו אומר שלום.‏ -‏מי?‏ לא שמעתי אף אחד.‏
אני לא יודעת,‏ סטן.‏ שמעתי מישהו אומר שלום.‏
יש פה הרבה דגים.‏ כל אחד יכול להגיד שלום.‏
-‏שלום.‏ -‏הנה.‏
-‏איפה?‏ -‏שם.‏ שם.‏ ממש שם.‏
-‏לאן להסתכל?‏ -‏לשם.‏
שלום!‏
-‏שלום!‏ -‏אלוהים,‏ זאת ילדה!‏
-‏היי,‏ ילדה.‏ אנחנו כאן.‏ שלום.‏ -‏שלום.‏ היי.‏
היי,‏ אני דורי.‏ אתם יכולים לעזור לי?‏
היי,‏ דורי.‏ הלכת לאיבוד?‏
איפה ההורים שלך?‏
אני לא זוכרת.‏
אנחנו נחפש אותם.‏ זה מישהו מהדגים האלה?‏
היי,‏ אני דורי.‏ אתם יכולים לעזור לי?‏
מה?‏
מותק,‏ אמרת את זה לפני רגע.‏
באמת?‏
מצטערת.‏ אני סובלת מאובדן זיכרון לטווח קצר.‏
-‏זה נורא.‏ -‏אובדן זיכרון לטווח קצר?‏
טוב,‏ חכי פה רגע.‏ טוב,‏ מתוקונת?‏
-‏סטן.‏ סטן.‏ סטן.‏ -‏מה?‏ מה?‏
מה נעשה?‏ המסכנה הלכה לאיבוד!‏
-‏מה את רוצה ממני?‏ -‏חייבים לעשות משהו.‏
-‏היא לא זוכרת כלום!‏ -‏מי יודע מאיפה היא באה?‏
אתה ממש לא עוזר לי היום.‏ דורי,‏ מתוקה,‏ מה דעתך ש.‏.‏.‏
היא נעלמה.‏ זה לא טוב.‏ היי,‏ דורי!‏
-‏דורי!‏ -‏דורי!‏
אני דורי.‏ איבדתי את המשפחה שלי.‏ אתה יכול לעזור לי?‏
אני דורי.‏ אני סובלת מאובדן זיכרון לטווח.‏.‏.‏
"‏פשוט שוחים פשוט שוחים
"‏פשוט שוחים.‏ שוחים מה לעשות?‏ אנחנו.‏.‏.‏"‏
היי.‏ איבדתי את המשפחה שלי.‏ אתה יכול לעזור לי?‏
איפה ראית אותם בפעם האחרונה?‏
זה קטע מצחיק,‏ שכחתי.‏
מתוקה שלי,‏ את רוצה לבוא לשחות אתנו?‏
זאת ההצעה הכי נחמדה שקיבלתי היום.‏ נדמה לי.‏ אני לא זוכרת.‏
בכל אופן,‏ תודה,‏ אבל אני מחפשת מישהו.‏
לא זוכרת.‏ לא זוכרת.‏ לא זוכרת.‏
היי!‏ אני דורי.‏ זה בגלל משהו שאמרתי?‏
צחקתי.‏ טוב,‏ אתם לא חוזרים.‏
חיפשתי משהו ואני.‏.‏.‏ אני מבינה.‏ אתם בערב זוגי.‏ תיהנו.‏
אני מקווה שתמצאי את מה שאת מחפשת.‏
גם אני.‏ יש לך מושג מה זה?‏
אני מצטערת.‏
טוב,‏ אני מניחה שנבלה בפעם אחרת.‏ תבוא לבקר.‏.‏.‏ חבר.‏
מה?‏
סירה לבנה!‏ הם לקחו את הבן שלי!‏ הבן שלי!‏ הצילו!‏ בבקשה!‏
זהירות!‏
סליחה!‏ אתה בסדר?‏
-‏הוא איננו,‏ הוא איננו.‏ -‏די,‏ די.‏
-‏לא,‏ הוא אבוד.‏ -‏זה בסדר.‏
-‏הוא איננו.‏ -‏יהיה בסדר.‏
לא,‏ לא,‏ הם לקחו אותו.‏ אני חייב למצוא את הסירה.‏
סירה?‏ היי,‏ אני ראיתי סירה!‏
-‏באמת?‏ -‏כן.‏ היא הפליגה לשם!‏ בוא אחריי!‏
תודה!‏ תודה.‏ תודה רבה לך!‏
קלאוס.‏ קלאוס,‏ הפיניאטה עקומה.‏
תן לי את מפתח הברגים,‏ אני כבר אתקן אותה.‏
היי,‏ מרלין?‏
היי,‏ חבר'ה,‏ אני רק.‏.‏.‏
דורי!‏ עוד לא הגיע הזמן לקום.‏ את צריכה לחזור למיטה.‏
ותזכרי,‏ שושנת הים צורבת.‏
כן,‏ סליחה.‏ לחזור למיטה,‏ לחזור למיטה.‏
היי,‏ מרלין.‏
לחזור למיטה!‏ זהו,‏ פשוט מאוד.‏ מיטה.‏ תחזרי אליה.‏
היי,‏ מרלין.‏
והתעוררנו!‏ זהו.‏ אנחנו מוכנים להתחיל את היום.‏
-‏וחיפשנו משהו.‏ -‏את נמו.‏
נכון.‏ אני זוכרת את זה כאילו זה היה אתמול.‏
כמובן,‏ אני לא ממש זוכרת מה קרה אתמול.‏
בכל אופן,‏ ארבעת הכרישים היו החלק הכי מפחיד במסע.‏
רגע,‏ חשבתי שהיו שלושה כרישים.‏
לא.‏ לא,‏ היו ארבעה,‏ בטוח.‏
אבל בפעם האחרונה שסיפרת את זה,‏ היו שלושה.‏
בן,‏ מי משנינו חצה את האוקיינוס?‏
נמו.‏ היינו צריכים לחצות את האוקיינוס,‏
כדי למצוא אותו,‏ אז.‏.‏.‏ הוא חצה אותו ראשון.‏
אני מניח שזה נכון.‏
הגעתם!‏ כמעט פספסתם את הטיול.‏
טיול?‏ אני אוהבת טיולים.‏ לאן אנחנו הולכים?‏
-‏חשבתי שאמרת לה.‏ -‏אמרתי לה!‏
-‏דורי.‏ -‏כן?‏
מר ריי צריך להשגיח על יותר מדי דגים היום.‏
אז עדיף שלא.‏.‏.‏ תצטרפי לכיתה היום.‏
למה לא?‏
את יודעת,‏ לפעמים את לא זוכרת דברים.‏
זה הדבר היחיד שאני זוכרת,‏ כן.‏
ולפעמים זאת לא אשמתך,‏ אבל זה גורם לך לשוטט.‏
ולמר ריי אין זמן להתעסק עם דגים משוטטים.‏
במילים אחרות,‏ אין לו מספיק עזרה.‏
איזה מסכן.‏ הוא עובד כל כך קשה.‏
-‏את מבינה.‏ -‏עכשיו אני מבינה לגמרי.‏
או-‏קיי.‏
הוא רוצה שאני אהיה העוזרת של המורה.‏
לא,‏ לא בדיוק.‏
איזה כבוד!‏ אף פעם לא הייתי עוזרת הוראה.‏
מר ריי,‏ יש לך עוזרת.‏
בסיידר.‏
-‏טוב,‏ ילדים.‏ -‏טוב,‏ ילדים.‏
-‏היום הגדול הגיע!‏ -‏היום הגדול הגיע!‏
נצא לטיול בעקבות נדידת הטריגונים.‏
נדידת הטריגונים.‏
מישהו יודע למה אנחנו נודדים?‏
קדימה,‏ אתם צריכים לדעת את זה.‏
כשאנחנו נודדים,‏ אנחנו חוזרים.‏.‏.‏
-‏למיטה!‏ -‏כן!‏
-‏לא.‏ -‏לא.‏
-‏לחול!‏ -‏לא!‏ כשנודדים,‏ חוזרים הביתה.‏
-‏הביתה.‏ -‏למקום שבאתם ממנו.‏
שבאתם ממנו.‏
מישהו יכול לומר לי מאין הוא בא?‏
-‏אני גרה ליד סלע ענקי.‏ -‏אני גר שלוש מערות אלמוגים מכאן.‏
הבית שלי מכוסה באצות.‏
איפה את גדלת,‏ דורי?‏
אני?‏ לא יודעת.‏
המשפחה שלי.‏ איפה הם?‏
אפשר לעזור לכם?‏
סליחה,‏ שוב שכחתי?‏ אני סובלת מ.‏.‏.‏
אובדן זיכרון לטווח קצר.‏
איך את זוכרת שיש לך משפחה,‏ אם אין לך זיכרון לטווח קצר?‏
שאלה טובה.‏ אני זוכרת דברים מסוימים,‏ כי.‏.‏.‏
הם הגיוניים.‏ כמו העובדה שיש לי משפחה.‏
אני יודעת את זה,‏ כי.‏.‏.‏ בטח באתי מאיפה שהוא.‏ נכון?‏
לכל אחד יש משפחה.‏
אולי אני לא זוכרת את שמותיהם ואיך הם נראים.‏
ואולי לעולם לא אמצא אותם,‏ אבל.‏.‏.‏
-‏על מה דיברנו?‏ -‏אימאות ואבאים.‏
אימאות ואבאים.‏
למה אנחנו מדברים על אימאות ואבאים?‏
השיעור הזה.‏.‏.‏ למה דווקא אני?‏ טוב.‏
אתם נראים קצת צעירים,‏ אבל בסדר.‏
אתם מבינים,‏ ילדים,‏ כששני דגים אוהבים זה את זו.‏.‏.‏
ונפסיק כאן.‏
עלו לסיפון,‏ חוקרים צעירים.‏ אני מרגיש שיר נדידה מתקרב.‏
או.‏.‏.‏
"‏לנדוד ולנדוד,‏ נלמד מה זה לנדוד
"‏הטריגונים בטבע,‏ הם נודדים בים
"‏כי המדע אומר ש.‏.‏.‏ הדגים שבאוקיינוס
"‏לאן כולם נעלמו?‏ אני לבד אה,‏ הנה הם.‏ חזרתי
"‏פלוס-‏מינוס ארבע מעלות,‏ לפי מצב השמש.‏.‏.‏"‏
ילדים,‏ תתרחקו מהקצה.‏
שמעתם?‏ כולם להתרחק מהקצה.‏ קדימה.‏
-‏זה רחוק מדי.‏ -‏זה רחוק מדי.‏
קדימה,‏ קדימה.‏ תחזרו הנה.‏ מכאן.‏
-‏עכשיו,‏ אני רוצה שכולם יקשיבו לי.‏ -‏תקשיבו לו!‏
-‏כשהטריגונים יעברו כאן.‏.‏.‏ -‏הטריגונים עומדים לעבור כאן.‏
ממה אנחנו צריכים להיזהר?‏
ממה כולם צריכים להיזהר?‏
-‏מהזרם התחתון!‏ -‏בדיוק.‏
בדיוק.‏ הזרם.‏.‏.‏ הזרם התחתון?‏
תנועות הסנפירים יוצרות זרמים חזקים מאוד.‏
אם לא תיזהרו,‏ אתם עלולים להישאב לתוך.‏.‏.‏
מר ריי,‏ איך הטריגונים יודעים לאן לשחות?‏
זה אינסטינקט,‏ נמו.‏
תחושה פנימית כה עמוקה ומוכרת שחייבים להקשיב לה.‏
כמו שיר שהכרת כל חייך.‏ ואני שומע את השיר שלי עכשיו!‏
"‏נשחה מפה לשם,‏ ישר עד קצה הים
"‏הלב הולם כמו תוף,‏ נמשיך כך עד הסוף
"‏או,‏ הביתה בוא
"‏יודעים אנו היכן,‏ וזה רחוק מאוד מכאן
"‏יומם וליל ננדוד,‏ ונמשיך כך עוד ועוד
"‏או,‏ הביתה בוא
"‏נשחה מפה לשם,‏ ישר עד קצה הים
"‏הלב הולם כמו תוף,‏ ונמשיך כך עד הסוף"‏
לזרם התחתון מה אומרים?‏
דורי!‏
דורי!‏ דורי!‏
-‏היא מתה?‏ -‏לא,‏ היא לא מתה.‏
-‏אוף.‏.‏.‏ -‏תנו לה מרחב נשימה.‏
היהלום של מפרץ מורו,‏ קליפורניה.‏
היהלום של מפרץ מורו,‏ קליפורניה?‏
זכרתי משהו,‏ אז.‏.‏.‏
זכרתי משהו!‏
ממש זכרתי משהו!‏ משהו חשוב.‏
משהו חשוב?‏ מה?‏ מה זה היה?‏
אני כבר לא בטוחה,‏ אבל אני עוד מרגישה את זה.‏
טוב,‏ תודה,‏ מר ריי.‏
בחייך,‏ נסי להיזכר.‏ אל תהיי כזאת "‏דורי"‏,‏ דורי.‏
לא יודעת.‏ אני.‏.‏.‏ רק רגע.‏
מה?‏ נזכרת?‏
אני לא זוכרת.‏ זה היה משהו.‏.‏.‏ זה היה.‏.‏.‏
זה היה משהו בקשר ל.‏.‏.‏
היהלום של מפרץ מורו,‏ קליפורניה?‏
המשפחה שלי!‏ אני זוכרת את המשפחה שלי!‏
הם אי שם באוקיינוס.‏ אני חייבת למצוא אותם.‏
חבר'ה,‏ אתם חייבים לעזור לי.‏ חבר'ה!‏ חבר'ה!‏ הלו?‏
חבר'ה!‏ איפה אתם?‏
-‏דורי!‏ -‏הלו?‏
-‏דורי!‏ -‏לאן נעלמתם?‏
-‏את זאת שנעלמת.‏ -‏ההורים שלי.‏ נזכרתי בהם.‏
במה נזכרת?‏
נזכרתי בהם!‏ באימא שלי.‏ באבא שלי.‏
יש לי משפחה.‏ הם לא יודעים איפה אני.‏ בואו,‏ אנחנו חייבים ללכת.‏
דורי,‏ לא.‏ לא!‏ זה טירוף!‏ לאן את מנסה לשחות?‏
לאבן החן של הים הבלטי?‏
-‏ליהלום של מפרץ מורו,‏ קליפורניה.‏ -‏נכון!‏
לא,‏ דורי.‏ קליפורניה בקצה השני של האוקיינוס.‏
אז כדאי שנזדרז.‏
איך זה שבכל פעם שאנחנו בקצה השונית,‏ מישהו מאתנו מנסה.‏.‏.‏
לעזוב?‏ אי אפשר ליהנות קצת מהנוף,‏ לשם שינוי?‏
איך אתה יכול לדבר על הנוף כשנזכרתי במשפחה שלי?‏
לא!‏ מספיק עם המסעות הימיים.‏ החלק הזה של חיינו נגמר.‏
הסיבה היחידה לצאת למסע היא.‏.‏.‏
-‏כדי לא לצאת למסע יותר לעולם.‏ -‏כן,‏ אבל אני רוצה.‏.‏.‏
-‏דורי,‏ תקשיבי.‏.‏.‏ -‏בבקשה.‏
אני רק יודעת.‏.‏.‏ שאני מתגעגעת אליהם.‏
אני ממש,‏ ממש מתגעגעת אליהם.‏ לא הכרתי את ההרגשה הזאת.‏
אתה מכיר את ההרגשה הזאת?‏
כן,‏ אני מכיר את ההרגשה הזאת.‏
אני לא רוצה לשכוח אותה.‏ המשפחה שלי נמצאת אי שם.‏
בבקשה,‏ מרלין,‏ אני לא יכולה למצוא אותם לבד.‏
אני אשכח.‏ בבקשה,‏ תעזור לי למצוא את המשפחה שלי.‏
כן,‏ אבא,‏ אתה יכול לקחת אותנו לקצה השני של האוקיינוס.‏ נכון?‏
לא.‏
אבל אני מכיר מישהו שיכול.‏
גדול!‏ גדול!‏ גדול!‏
להקיא.‏ פשוט להקיא.‏
אני יודע.‏ אדיר,‏ נכון?‏
לא!‏ אני הולך להקיא.‏
הזרם הקליפורני,‏ אחי.‏ חזק לאללה.‏
בוא נתפוס גל,‏ אחי!‏
אחי,‏ אם אתה הולך להקיא,‏ עשה לי טובה.‏.‏.‏
גש לקצה השריון,‏ תישען החוצה ותכוון רחוק.‏
אנחנו קוראים לזה "‏להאכיל את הדגים"‏.‏
נכון מאוד,‏ קטנצ'יק.‏
ועכשיו אנחנו מחפשים את ההורים שלי בתכשיט של האוקיינוס האטלנטי,‏ או.‏.‏.‏
-‏היהלום של מפרץ מורו,‏ קליפורניה.‏ -‏בדיוק.‏
איך תמצאי את ההורים שלך?‏
את זוכרת איך הם נראים?‏
אני די חדשה בקטע של זיכרון,‏ אז אני לא בטוחה,‏
אבל יש לי הרגשה שהם היו בעיקר כחולים עם קצת.‏.‏.‏ צהוב.‏
נשמע הגיוני.‏
חוץ מזה,‏ אני בטוחה שאזהה אותם כשאראה אותם.‏ אנחנו משפחה.‏
דרך אגב,‏ חציית האוקיינוס היא מסוג הדברים.‏.‏.‏
שמספיק לעשות פעם אחת בחיים!‏
התחנה הבאה: מפרץ מורו,‏ קליפורניה!‏
בואו נמצא את המשפחה שלי.‏
קדימה!‏ קדימה!‏ קדימה,‏ קדימה,‏ קדימה.‏
-‏פשוט תשחה,‏ אבא.‏ -‏אל תדחוף אותי,‏ נמו.‏
להתראות,‏ כחולה קטנה.‏ מקווה שתמצאי את ההורים שלך.‏
ובהצלחה עם "‏האכלת הדגים"‏.‏
מאוחר מדי,‏ כבר האכלתי אותם.‏
זה נראה לי מוכר.‏ אימא!‏ אבא!‏
לא.‏ דורי!‏ דורי!‏ חכי!‏ חכי.‏
אימא!‏ אבא!‏
תפסיקי לצעוק רגע.‏ את באמת חושבת שההורים שלך.‏.‏.‏
פשוט צפים להם כאן ומחכים לך?‏
לא יודעת,‏ יש רק דרך אחת לגלות.‏ אימא!‏ אבא!‏
-‏תצעקי יותר חזק,‏ דורי.‏ -‏אימא!‏ אבא!‏
-‏ששש!‏ -‏מה זה היה?‏
רגע.‏ כבר שמעתי את זה פעם.‏ אני זוכרת שמישהו אמר "‏ששש"‏.‏
כן,‏ כל הכבוד.‏ זה הייתי אני.‏ לפני דקה.‏
ששש!‏
בבקשה.‏ ראיתם את אימא ואבא שלי?‏
קוראים להם ג'ני וצ'ארלי.‏
ששש!‏
ג'ני וצ'ארלי.‏
מה?‏ ג'ני ומה?‏
אלה השמות שלהם.‏ קוראים להורים שלי ג'ני וצ'ארלי!‏
-‏דורי,‏ חכי!‏ -‏ג'ני!‏
אפשר לעצור לרגע ולחשוב על תכנית?‏
-‏ג'ני!‏ צ'ארלי!‏ -‏ששש!‏
-‏השתגעת?‏ -‏סליחה,‏ היא קצת מתרגשת.‏
-‏ג'ני!‏ צ'ארלי!‏ -‏דורי,‏ תפסיקי לצעוק רגע.‏
זה לא רעיון טוב להגיע לשכונה חדשה
ולמשוך כל כך הרבה תשומת לב.‏
אתה לא מבין,‏ נזכרתי בשמות של הוריי.‏ ג'ני!‏ צ'ארלי!‏
דורי,‏ הסרטנים האלה מקומיים,‏ ויש לי הרגשה שהם לא סתם.‏.‏.‏
השתיקו אותנו.‏ את עלולה להעיר משהו מסוכן.‏
אתה מתכוון למשהו עם עין אחת גדולה,‏
זרועות ומין פה כזה?‏
זה תיאור מאוד ספציפי,‏ אבל משהו כזה,‏ כן.‏
באופן כללי,‏ לא רצוי.‏.‏.‏
אלוהים ישמור.‏ או-‏קיי.‏
זאת אי-‏הבנה.‏ אנחנו מתרחקים,‏ תן לנו לחיות ואנחנו.‏.‏.‏
נסגוד לך.‏ נקים לך.‏.‏.‏ אתה רוצה אנדרטה?‏
שחו על נפשותיכם!‏
-‏נמו!‏ -‏נמו!‏
אבא!‏
-‏נמו!‏ -‏אבא!‏
לא!‏
נמו,‏ תחזיק בי ואל תעזוב.‏
אבא!‏
לא,‏ לא!‏ לא!‏
דורי!‏ דורי,‏ תאטי!‏ הוא לא רודף אחרינו יותר.‏
אתה בטוח?‏
ג'ני וצ'ארלי.‏ ג'ני וצ'ארלי.‏
הרגע נזכרתי איך קוראים להם!‏ חייבים להמשיך.‏ אנחנו ממש קרובים!‏
נמו,‏ נפצעת?‏
אלוהים אדירים,‏ נמו!‏ אתה בסדר?‏ מה קרה?‏
-‏לא עכשיו,‏ דורי.‏ בבקשה.‏ -‏אוי,‏ לא.‏
-‏נמו.‏ אוי,‏ לא.‏ -‏אני בסדר.‏
נמו,‏ אני מצטערת.‏ סליחה.‏
אלוהים אדירים!‏ נמו,‏ אתה בסדר?‏
אמרתי,‏ לא עכשיו.‏ עשית מספיק.‏
באמת?‏ אוי,‏ לא.‏ אני יכולה לתקן את זה.‏ אלך להזעיק עזרה.‏
את יודעת מה את יכולה לעשות,‏ דורי?‏ ללכת לחכות בצד.‏
חכי בצד ותשכחי.‏ את מצוינת בזה.‏
אתה צודק.‏ למה חשבתי שאני יכולה לעשות את זה?‏
אני לא יכולה למצוא את המשפחה שלי.‏ אני מצטערת.‏ אני אתקן את זה.‏
-‏אני בסדר.‏ -‏אלך להזעיק עזרה,‏ טוב?‏
את זה אני יכולה לעשות.‏ יהיה בסדר,‏ נמו.‏
הלו?‏ מישהו?‏ הלו?‏
מישהו?‏ הלו?‏ מישהו?‏
שלום.‏
-‏שלום.‏ -‏אני סיגורני ויבר.‏
היי,‏ סיגורני.‏ אני זקוקה לעזרתך.‏
הצטרפו אלינו,‏ בבקשה.‏.‏.‏
יופי,‏ יופי,‏ יופי.‏
למסע לחקר נפלאות האוקיינוס השקט
וצורות החיים המדהימות שבתוכו.‏
-‏נראה את הלבנתן המלכותי.‏.‏.‏ -‏סיגורני?‏
סיגורני ויבר,‏ איפה את?‏
דורי,‏ הנה את!‏
חבר'ה,‏ מצאתי עזרה.‏ סיגורני ויבר תגיד לנו איפה אנחנו.‏
תיזהרי!‏
-‏תראי את זה.‏ -‏שום כבוד לסביבה הימית.‏
-‏מרלין!‏ נמו!‏ -‏דורי!‏
לא,‏ לא,‏ לא.‏ לא שוב!‏ לא שוב!‏
בוא ניקח אותה פנימה ונראה מה שלומה.‏
דורי!‏ דורי!‏
אל תדאגי,‏ דורי!‏ שמרי על קור רוח.‏ אנחנו נמצא אותך!‏
וברוכים הבאים למכון למחקר תת-‏ימי,‏
אנחנו מאמינים בהצלה,‏ שיקום ושחרור.‏
מרלין?‏ נמו?‏
הלו?‏ הלו?‏ אתה יכול לעזור לי?‏
אני,‏ לעזור לך?‏
מה קורה?‏ הצילו.‏
נראה לי שסיימנו כאן.‏
בנאדם,‏ מספיק.‏ אתה מדען.‏ דיברנו על זה.‏
בחייך,‏ זה מצחיק.‏
בסדר,‏ בסדר.‏ אני אהיה בסדר,‏ רק צריך למצוא דרך לצאת מכאן.‏
אני.‏.‏.‏ תשתלטי על עצמך.‏
תהיי בסדר,‏ הכול בסדר.‏ תחשבי חיובי.‏
היי,‏ את.‏
סביבון.‏
תודה לאל.‏ היי,‏ אני דורי.‏.‏.‏
שמי האנק.‏ עד כמה את חולה?‏
חולה?‏ אני חולה?‏
אחרת,‏ למה את בבידוד?‏
אוי,‏ לא!‏ כמה זמן נשאר לי?‏ אני חייבת למצוא את המשפחה שלי.‏
אל תהיי היסטרית.‏ אוי,‏ זה לא טוב.‏
מה יש?‏ מה קרה?‏ מה זה?‏
חדשות רעות.‏
זה תג העברה לדגים שלא יכולים להחזיק מעמד במכון.‏
מעבירים אותם למגורי קבוע.‏ לאקווריום.‏
בקליבלנד.‏
הדגים כאן,‏ חוזרים לאוקיינוס.‏ הדגים בקליבלנד,‏ נשארים שם לנצח.‏
קליבלנד?‏ לא!‏ אני לא יכולה ללכת אל ה"‏קליבלנד"‏.‏
אני חייבת להגיע ליהלום של מפרץ מורו,‏ קליפורניה,‏ ולמצוא את המשפחה שלי.‏
זה המקום הזה,‏ המכון למחקר תת-‏ימי.‏
"‏היהלום של מפרץ מורו,‏ קליפורניה"‏.‏ את כאן.‏
אז מכאן באתי?‏ ההורים שלי כאן.‏ אני חייבת למצוא אותם.‏
אז מאיזו תערוכה את?‏
רגע,‏ אני מתערוכה?‏ איזו מהן?‏ אני חייבת להגיע לשם.‏
זה מסובך,‏ ילדונת.‏
אלא אם כן.‏.‏.‏ לא,‏ אין סיכוי.‏ זה מטורף מדי.‏
למה אתה מתכוון?‏ תגיד לי.‏ אין לי בעיה עם טירוף.‏
את יודעת,‏ אני מאמין לך.‏ אני יכול לחשוב על דבר אחד.‏.‏.‏
שיעזור לך להגיע למשפחה שלך.‏ אם אקח.‏.‏.‏
כן!‏ רעיון מעולה.‏ תיקח אותי אליהם.‏ למה לא חשבתי על זה?‏
לא,‏ לא,‏ לא.‏ אם אקח את התג שלך,‏
אוכל לתפוס את מקומך בהעברה,‏ ואת תוכלי לחזור פנימה.‏.‏.‏
ולמצוא את משפחתך.‏ את רק צריכה לתת לי את התג.‏
איזה תג?‏ יש לי תג על הסנפיר.‏
איך שכחת שיש לך תג על הסנפיר?‏
אוי,‏ לא.‏ סליחה,‏ אני סובלת מאובדן זיכרון לטווח קצר.‏
את לא זוכרת על מה דיברנו?‏
אין לי שמץ.‏ על מה דיברנו?‏
עמדת לתת לי את התג שלך.‏
הוא די מוצא חן בעיניי.‏ למה אתה רוצה אותו?‏
כדי שאוכל לנסוע ל.‏.‏.‏
כדי שאוכל לנסוע לקליבלנד.‏
שמעתי דברים טובים על קליבלנד.‏ למה אתה רוצה לנסוע לשם?‏
כי אם אשאר כאן,‏ ישחררו אותי בחזרה לאוקיינוס.‏
ויש לי זיכרונות ממש לא נעימים משם.‏
אני רק רוצה לחיות בתיבת זכוכית לבדי.‏
זה כל מה שאני רוצה.‏ אז תני לי את התג שלך!‏
היי,‏ אל תיגע לי בתג.‏
תקשיבי.‏.‏.‏
אני לא עובד כאן.‏ אין לי מפה של המקום.‏
מפה!‏ רעיון טוב.‏
קח אותי אל המפה,‏ ואגלה היכן ההורים שלי.‏
בסדר.‏ אם אקח אותך למשפחה שלך,‏ את תיתני לי.‏.‏.‏
אין לי הרבה מה להציע.‏.‏.‏ מה דעתך על התג הזה?‏
רעיון מצוין.‏
אתה בטוח שזה מה שאמרתי?‏
"‏חכי בצד ותשכחי.‏ את מצוינת בזה"‏.‏
-‏כן,‏ אבא.‏ -‏אני אמרתי את זה?‏
אמרת את זה,‏ דורי שחתה למעלה,‏ ומישהו חטף אותה.‏.‏.‏
בסדר,‏ אני לא רוצה לשמוע הכול מההתחלה.‏
שאלתי רק על החלק הזה,‏ כי אם אמרתי את זה.‏.‏.‏
ואני בכלל לא בטוח בזה,‏ זאת הייתה בעצם מחמאה,‏ כי.‏.‏.‏
ביקשתי ממנה לחכות ואמרתי,‏ "‏את מצוינת בזה"‏.‏
אז אני.‏.‏.‏ זאת אשמתי!‏
זאת אשמתי שחטפו אותה ולקחו אותה למקום המוזר הזה.‏
מה אם זאת מסעדה?‏
היי,‏ שניכם,‏ תשתקו!‏
כן,‏ אנחנו מנסים לישון.‏ הפרעתם לי באמצע החלום האהוב עליי.‏
החלום שאתה שוכב על הסלע הזה?‏
-‏כן.‏ -‏זה חלום טוב.‏
-‏כן,‏ נכון?‏ -‏אחד האהובים עליי.‏
-‏תסלחו לנו.‏ שלום!‏ אנחנו מנסים.‏.‏.‏ -‏בן,‏ בן.‏
אלה אריות ים.‏ הם טורפים מטבעם.‏
הם יכולים לקפוץ עלינו בכל רגע.‏
הם לא נראים ממש קופצניים.‏
זה מה שהם רוצים שתחשוב.‏
עמוד מאחוריי ותן לי לדבר איתם.‏
סליחה,‏ אנחנו דואגים לחברה שלנו.‏ המקום הזה הוא מסעדה?‏
חבוב,‏ זאת לא מסעדה.‏ החברה שלכם בסדר גמור.‏
-‏באמת?‏ -‏זה בית חולים לדגים.‏
סיגורני ויבר אומרת שיצילו,‏ ישקמו וישחררו אותה.‏
היא תצא משם בצ'יק.‏ מי כמונו יודע.‏
-‏תולעים באף.‏ -‏אנמיה.‏
טיפלו בנו ושלחו אותנו לדרכנו.‏
תודה לאל.‏
הכול בסדר.‏ אין לכם מה לדא.‏.‏.‏
-‏ג'ראלד,‏ רד מהסלע!‏ -‏עוף מפה,‏ ג'ראלד!‏
-‏תסתלק מכאן!‏ -‏עוף מפה!‏ עוף,‏ עוף,‏ עוף!‏
אין לכם מה לדאוג.‏ המקום הזה הוא המכון למחקר תת-‏ימי.‏
היהלום של מפרץ מורו,‏ קליפורניה.‏
היא צדקה.‏ נראה שדורי יכולה לעשות עוד דברים חוץ מלשכוח.‏
תודה על ההערה,‏ נמו.‏
אז איך ניכנס פנימה?‏
רגע,‏ אתם רוצים להיכנס לממ"‏ת?‏
מאוד.‏ החברה שלנו שם,‏ אבודה ובודדה.‏
היא מפוחדת.‏ היא לא תדע מה לעשות.‏
אנחנו מכירים דרך.‏
-‏באמת?‏ -‏או-‏רו,‏ או-‏רו,‏ או-‏רו.‏
-‏מה הם עושים?‏ -‏לא יודע,‏ אבל זה נשמע רע.‏
-‏הגענו כבר?‏ -‏ששש!‏ תהיי בשקט.‏
האנק,‏ אני כל כך שמחה שמצאתי אותך.‏ אני מרגישה שזאת.‏.‏.‏ יד הגורל.‏
בפעם המיליון,‏ זאת לא יד הגורל.‏
כבר אמרתי "‏גורל"‏?‏ מצטערת.‏
אני פשוט מתרגשת לקראת המפגש עם הוריי.‏
אני לא יודעת כמה זמן לא ראיתי אותם,‏
-‏כי אני סובלת מ.‏.‏.‏ -‏אובדן זיכרון לטווח קצר.‏
מספיק עם הדיבורים,‏ טוב?‏ אני לא אוהב דיבורים.‏
אני לא אוהב פטפוטים ושאלות,‏ "‏מה שלומך?‏"‏ "‏אני בסדר"‏.‏
"‏מה שלומך?‏"‏ "‏גם אני בסדר"‏.‏ קבלי מבזק: אף אחד לא בסדר.‏
אני בסדר.‏ מה שלומך?‏
-‏האנק,‏ תראה,‏ יש שם מפה.‏ -‏ששש!‏
התכנית היא שתסתכלי במפה ותגלי היכן ההורים שלך חיים.‏
ואז אני אעלה על המשאית לקליבלנד.‏ ברור?‏
ברור.‏ תזכיר לי שוב את החלק הראשון.‏
מה,‏ התמנון שוב ברח?‏
וואו,‏ תראה את כל התערוכות האלה.‏
איך אפשר להספיק את כל הפארק ביום אחד?‏ ברצינות.‏
-‏תבחרי אחת מהן!‏ -‏בסדר.‏
אז תגיד לכולם לחפש אותו.‏
אנחנו אמורים לשחרר את התמנון בחזרה לאוקיינוס היום.‏
ברור שלא ראיתי אותו.‏ אם הייתי מחפש,‏ הייתי מוצא אותו.‏
האנק,‏ הנה אתה.‏
-‏תזדרזי!‏ -‏בסדר,‏ בסדר.‏
זה מתחיל ב-‏א'.‏ אזורה-‏יל-‏דים.‏ אזור הילדים!‏
לא,‏ בלי ילדים.‏ ילדים תולשים דברים.‏ אני לא מוכן לאבד עוד זרוע בשבילך.‏
איבדת זרוע?‏ אז אתה לא תמנון,‏ אתה שבענון.‏
אני שכחנית,‏ אבל יודעת לספור.‏
-‏תזדרזי!‏ -‏בסדר.‏
"‏מסע אל.‏.‏.‏"‏ היי,‏ תראה,‏ צדפים.‏
היי,‏ תראו,‏ צדפים.‏ אבא,‏ הנה צדף בשבילך.‏
איזה יופי,‏ דורי.‏ מצאת עוד אחד.‏
-‏כן?‏ -‏ועוד איך.‏
את הולכת ומשתפרת,‏ דורי.‏
היי,‏ תראו,‏ צדפים.‏
-‏היי,‏ אני גרה שם.‏ -‏נכון.‏ נכון מאוד.‏
-‏אני אוהבת צדפים.‏ -‏נכון,‏ מתוקה.‏
את חושבת שתוכלי למצוא עוד צדף בשבילי?‏
אני הכי אוהבת סגולים.‏
טוב,‏ אימאל'ה.‏
אימאל'ה.‏ צדף סגול.‏ צדף סגול!‏ היה בבית שלי צדף סגול.‏
אז מה?‏ בחצי מהתערוכות כאן יש צדפים סגולים.‏
לא,‏ לא,‏ אתה לא מבין.‏ אני זוכרת אותה עכשיו.‏
הצדפים הסגולים היו האהובים עליה,‏ והיה לה צחוק מקסים.‏
ואבא שלי היה כל כך מצחיק.‏.‏.‏
ועכשיו יתפסו אותנו בגלל הזיכרון הפסיכי שלך!‏
את עדיין חושבת שזאת יד הגורל?‏
-‏אנחנו צריכים למצוא את ההורים שלי.‏ -‏שקט!‏
חדר תקשורת,‏ זאת קרול.‏
אני חושבת שמצאתי את התמנון שנעלם,‏ עבור.‏
-‏את רואה מה עשית?‏ -‏סליחה.‏
זה הכי גרוע שיכול להיות.‏
"‏דסטיני"‏.‏ גורל.‏
האנק,‏ יש לי הרגשה שכדאי שניכנס לדלי.‏
-‏לא,‏ תפסיקי.‏ -‏כתוב עליו "‏דסטיני"‏,‏ זה הגורל.‏
-‏לא,‏ לא,‏ לא.‏ -‏אנחנו חייבים להיכנס לדלי.‏
-‏אני לא נכנס אתך לדלי.‏ -‏הנה.‏.‏.‏ אני.‏.‏.‏ נכנסת.‏.‏.‏ לדלי.‏ ביי.‏
היי,‏ חבר'ה,‏ אני מחפשת את המשפחה שלי.‏ רעיון טוב,‏ להעמיד פני מתים.‏
מצטערת,‏ אני חייבת למצמץ.‏ איך אתם מצליחים להתאפק?‏
היי,‏ חבר'ה.‏ רק רגע.‏
האורחת הבאה שלנו נמצאת אתנו כבר הרבה מאוד זמן.‏
היא כרישה לווייתנית.‏ שמה דסטיני.‏
דסטיני?‏ באמת?‏
שימו לב שהיא קצרת רואי ומתקשה.‏.‏.‏
לנווט בסביבת מחייתה.‏ הנה היא באה.‏
דסטיני.‏ את דג?‏
רגע,‏ מה?‏
היי.‏ שלום לך.‏ את יכולה לעזור לי?‏
טוב,‏ אני אבוא אתך.‏
-‏תסלחי לי.‏ -‏מי זה?‏ הכתם הכחול הזה מדבר?‏
-‏תוכלי לעזור לי?‏ איבדתי את משפחתי.‏ -‏איבדת את משפחתך?‏
זה סיפור ארוך,‏ ולמען האמת,‏ אני לא זוכרת את רובו.‏
זה כל כך עצוב,‏ מסכנה קטנ.‏.‏.‏
מצטערת,‏ אני לא שחיינית טובה.‏ אני לא רואה כל כך טוב.‏
לדעתי,‏ את שוחה נפלא.‏
למעשה,‏ מעולם לא ראיתי דג שוחה ככה.‏
תודה רבה.‏.‏.‏
על לא דבר.‏.‏.‏
רגע,‏ תגידי את זה שוב.‏
על לא דבר.‏.‏.‏
-‏דורי?‏ -‏כן.‏
-‏דורי!‏ -‏כן.‏
-‏את ואני היינו חברות.‏ -‏לא.‏
-‏דורי,‏ זאת אני,‏ דסטיני.‏ -‏את מכירה אותי?‏
ברור.‏ היינו מדברות דרך הצינורות כשהיינו ילדות.‏
-‏היינו חברות לצנרת!‏ -‏באמת?‏
-‏את כל כך יפה.‏ -‏אז את יודעת מאיפה אני?‏
כן,‏ את מתערוכת "‏הים הפתוח"‏.‏
אני מתערוכת "‏הים הפתוח"‏?‏
אז שם ההורים שלי נמצאים.‏ את יכולה לקחת אותי לשם?‏
קצת קשה לכריש להתנייד כאן.‏
אתן מוכנות להיות בשקט?‏ כואב לי הראש.‏
-‏מי זה?‏ -‏השכן שלי,‏ ביילי.‏
הביאו אותו לכאן עם פגיעת ראש.‏
אני יודע שאת מדברת עליי,‏ דסטיני.‏
הוא חושב שכבר אין לו יכולת איתור בתהודה,‏ אבל שמעתי
את הרופאים מדברים,‏ אין לו שום בעיה.‏
אני שומע כל מילה שאת אומרת עליי.‏
מה זה איתור בתהודה?‏
הראש של ביילי אמור לשלוח צלילים,‏ וההד החוזר עוזר לו.‏.‏.‏
לאתר חפצים מרוחקים.‏ אבל מסתבר שהוא עדיין "‏מתאושש"‏.‏
עכשיו אני בטוח שאת מדברת עליי.‏ אני באמת לא יכול לאתר בתהודה.‏
אני לא מוכנה לנהל את השיחה הזאת שוב.‏
חטפתי מכה חזקה בראש.‏ את רואה שהוא נפוח?‏
הראש שלך אמור להיות גדול.‏ אתה לבנתן!‏
איתור בתהודה.‏ כמו המשקפיים החזקים ביותר בעולם?‏
-‏מה?‏ -‏מה זה משקפיים?‏
עושים "‏או"‏ כזה,‏ ואז רואים דברים.‏ למה אני יודעת את זה?‏
מעניין.‏
הנה את!‏ תקשיבי,‏ אנחנו "‏פיטים"‏.‏
לקחתי אותך אל המפה,‏ עכשיו תני לי את התג.‏
רגע,‏ לא.‏ אני יודעת איפה ההורים שלי.‏ הם ב.‏.‏.‏
איך זה נקרא?‏ אגס ותפוח?‏
-‏"‏הים הפתוח"‏.‏ -‏"‏הים הפתוח"‏!‏
"‏הים הפתוח"‏!‏ אני יודע איפה זה.‏
זאת התערוכה שנמצאת ממש ליד.‏.‏.‏ לא אכפת לי.‏
תרגיע!‏
אם אתם רוצים להגיע לתערוכת "‏הים הפתוח"‏,‏ שחו דרך הצינורות.‏
-‏דרך הצינורות,‏ נהדר.‏ -‏דרך הצינורות?‏
כן.‏ פנו פעמיים שמאלה,‏ שחו ישר והגעתם.‏
הוראות דרך מסובכות.‏ אתה תזכור את כל זה,‏ האנק?‏
-‏כן.‏ -‏אחלה.‏ בוא נזוז.‏
אני לא בא אתך,‏ אני גדול מדי.‏ תצטרכי ללכת לבד.‏
זה.‏.‏.‏ אני.‏.‏.‏ לא יכולה,‏ חוש הכיוון שלי לא משהו.‏
חבל מאוד,‏ אבל עשינו עסק.‏ רצית למצוא את ההורים שלך?‏
ככה תגיעי אליהם.‏ עכשיו תני לי את התג.‏
אבל אני לא יכולה להיכנס לצנרת לבד,‏ אני אשכח לאן אני הולכת.‏
-‏לא בעיה שלי.‏ התג!‏ -‏אבל אני לא יכולה להיכנס ככה.‏
-‏מצטער,‏ אין דרך אחרת.‏ -‏אין דרך אחרת.‏
-‏רק רגע,‏ בלי לחץ.‏
זה בסדר.‏ לא הכול בחיים הולך בקלות.‏ נכון,‏ צ'ארלי?‏
כן,‏ אימא צודקת.‏ כשמשהו קשה מדי,‏ פשוט תוותרי,‏ דורי.‏
-‏צ'ארלי!‏ -‏בדיחה.‏ התבדחתי.‏
סתם בדיחה.‏ זהירות,‏ בדחן בדרך.‏
בדיחה,‏ הבנתי.‏
את רואה,‏ עוגת-‏אצה?‏ תמיד יש דרך אחרת.‏
תודה,‏ אבאל'ה.‏
לא,‏ אבא שלי אמר שתמיד יש דרך אחרת.‏
-‏מה?‏ אין שום דרך אחרת.‏ -‏"‏הים הפתוח"‏,‏ "‏הים הפתוח"‏.‏
"‏הים הפתוח"‏.‏ אני די בטוחה שזה הבניין שם.‏
זה העגלגל,‏ עם הצורה הלא ברורה.‏ כמו הראש של ביילי.‏
-‏מה זה?‏ -‏תמיד יש דרך אחרת.‏.‏.‏
הנה!‏ חבר'ה,‏ בואו אחריי.‏ אני יודעת איך נגיע לאגם המלוח.‏
-‏"‏הים הפתוח"‏.‏ -‏בדיוק.‏
חבר'ה,‏ אתם יודעים שאני לא יכול לשחות לשם,‏ נכון?‏
או-‏רו,‏ או-‏רו,‏ או-‏רו.‏
אני לא מבין איך זה יעזור לנו.‏ מה אתם עושים בכלל?‏
אנחנו קוראים לה,‏ כמובן.‏
קוראים לה?‏ למי אתם קוראים?‏
בחורים,‏ תכירו את בקי.‏
לעוף?‏ לא,‏ לא,‏ לא,‏ לא,‏ לא.‏ זה מידע חדש.‏
תשמעו,‏ תגידו לה תודה.‏ עשיתם מעל ומעבר,‏ באמת.‏
יש אולי דרך להיכנס לשם,‏ בשחייה,‏ למשל?‏
כי זה הקטע החזק שלנו.‏
החברה שלכם נמצאת בבידוד.‏
לשם לוקחים את הדגים החולים.‏
הדרך האחת והיחידה להיכנס לשם היא עם בקי.‏
היי,‏ בקי.‏ איי!‏ תפסיקי.‏ צריך לקרוא לה "‏בכי"‏.‏ זה כואב.‏
נראה לי שהיא מחבבת אותך,‏ אבא.‏
בקי מותק,‏ שני הדגים הנחמדים האלה צריכים להגיע לבידוד.‏
את פנויה היום,‏ רבקה מאמי?‏
בקי,‏ זה.‏.‏.‏ מסתדר עם הלו"‏ז שלך?‏
היא לא מבינה מה אני אומר.‏
אתה רק צריך לעשות לה הטבעה.‏
-‏הטב.‏.‏.‏ מה?‏ -‏הטבעה.‏
תסתכל לה בעין,‏ תגיד "‏או-‏רו"‏,‏ והיא תשדר אתך על אותו גל.‏
-‏עכשיו,‏ תסתכל לה בעין!‏ -‏כן!‏
נמו,‏ בוא נחשוב על תכנית חלופית.‏
שכוללת הישארות במים ומישהו שפוי.‏
כי הציפור הזאת.‏.‏.‏ מעופפת לגמרי!‏
בסדר,‏ אבא.‏ ובינתיים דורי פשוט תשכח אותנו.‏
כמו שאמרת,‏ היא מצוינת בזה.‏
בסדר.‏
טוב,‏ להסתכל לה בעין.‏ איזו עין?‏
תבחר אחת מהן.‏
בקי.‏
או.‏ או-‏רו.‏ רו-‏רו,‏ בקי.‏
יופי,‏ נהדר.‏
איך בקי אמורה לסחוב אותנו בדיוק?‏
אה,‏ כן.‏ כמעט שכחתי.‏ ג'ראלד!‏
כן,‏ ג'ראלד.‏
קדימה,‏ בחור.‏
קדימה,‏ ג'ראלד.‏ תן לנו את הדלי,‏ ונרשה לך לשבת על הסלע.‏
כן,‏ ג'ראלד.‏ אנחנו נשבעים.‏
בדיוק.‏ תטלטל את עצמך לכאן.‏
קדימה,‏ אתה יכול לעשות את זה.‏
בדיוק.‏
תיזהר לא לשרוט את הישבן.‏
אלפי תודות,‏ ג'ראלד.‏
ברוך הבא לזמן שלך על הסלע הזה.‏
נוח,‏ נכון?‏
-‏נגמר הזמן!‏ עוף מפה!‏ -‏קישטה,‏ ג'ראלד!‏ עוף,‏ עוף,‏ עוף!‏
זה מטורף.‏ למה אני משתכנע כל הזמן לעשות דברים מופרעים?‏
בהצלחה!‏
טוב,‏ כשאני אגיד לך.‏.‏.‏
אני יודעת,‏ אאותת להם בשפריץ גדול.‏
בסימן שלי.‏ עוד לא.‏ עוד לא.‏
-‏עכשיו?‏ -‏רק כשדסטיני תסמן לנו.‏
את יודעת משהו?‏ אני לא מבין למה את עושה את זה.‏
מה זאת אומרת?‏
למה לטרוח כל כך כדי למצוא עוד דגים?‏
אם לא היה לי זיכרון לטווח קצר,‏
הייתי שוחה אל הכחול הגדול ושוכח מהכול.‏
אני לא רוצה לעשות את זה.‏ אני רוצה את המשפחה שלי.‏
לא אני,‏ ילדונת.‏ אני לא רוצה לדאוג לאף אחד.‏
יש לך מזל.‏ אין זיכרונות.‏.‏.‏ אין בעיות.‏
אין זיכרונות,‏ אין בעיות.‏
עוד לא.‏ עוד לא.‏
אתה לא צריך להגיד לי מתי לא.‏
-‏עוד.‏.‏.‏ -‏תגיד לי רק מתי כן.‏
טוב,‏ מתחילים ו.‏.‏.‏ חכי!‏
"‏מתחילים וחכי"‏,‏ אתה רציני?‏
-‏אני אספור עד שלוש.‏ -‏אל תספור,‏ תגיד "‏עכשיו!‏"‏
-‏עכשיו!‏ מהר,‏ מהר!‏ קדימה,‏ קדימה!‏ -‏או-‏קיי.‏
-‏ואו,‏ תראה את זה.‏.‏.‏ -‏זה הסימן.‏
קדימה,‏ קדימה!‏ זה הסימן!‏
תזכרי,‏ דסטיני אמרה לנו לעקוב אחרי השלטים לתערוכת "‏הים הפתוח"‏.‏
אני לא רואה כלום,‏ אז את צריכה לחפש אותם.‏
הבנתי.‏ לעקוב אחרי השלטים ל"‏ים הפתוח"‏.‏
אני אחזור על זה,‏ זה אמור לעבוד.‏
לעקוב אחרי השלטים ל"‏ים הפתוח"‏.‏ לעקוב אחרי השלטים ל"‏ים הפתוח"‏.‏
ימינה!‏ לעקוב אחרי השלטים ל"‏ים הפתוח"‏.‏
לעקוב אחרי השלטים.‏.‏.‏ שמאלה!‏
-‏לעקוב אחרי השלטים ל"‏ים הפתוח"‏.‏ -‏ותנסי להתרחק מאנשים.‏
במיוחד מילדים.‏ אני לא רוצה שייגעו בי.‏
ששש,‏ אל תבלבל אותי!‏
תינוק מסכן,‏ אני ארים את זה.‏ בבקש.‏.‏.‏
אוי ואבוי.‏
לאן ללכת?‏ לאן ללכת?‏
סליחה.‏ אני מחפשת,‏ מחפשת.‏.‏.‏
רו-‏רו,‏ בקי.‏ תורידי אותנו איפה שנוח לך,‏ זה בסדר.‏
חכה,‏ אבא.‏ אני חושב שהיא מחפשת מקום נחיתה.‏
היא מבולבלת,‏ נמו.‏ היא לא יודעת לאן להסתכל.‏
רגע,‏ בקי.‏ מה את עושה?‏ או-‏רו.‏ או-‏רו-‏רו-‏רו-‏רו.‏
טוב,‏ הייתי בדרך לאנשהו,‏ השאלה היא לאן.‏
מה הכיוון?‏ את רואה את השלט?‏
אני מחפשת,‏ מחפשת,‏ משהו שיוביל אותי למשפחה שלי!‏
"המשקפיים החזקים ביותר ב.‏.‏.‏"
זה מוכר לי.‏ למה זה מוכר לי?‏ זה עוד זיכרון.‏
האנק,‏ צריך ללכת לשם!‏ שמאלה,‏ לך שמאלה!‏
בקי?‏ או-‏רו.‏ או-‏רו.‏
היא לא שומעת אותך,‏ אבא.‏
טוב,‏ טוב.‏ תכנית חדשה,‏ צריך להתקרב אל בקי כדי שתשמע אותנו.‏
לא כדאי שנזיז את הדלי.‏
נמו,‏ בקי אבודה בלעדיי.‏
אבא,‏ סמוך עליה.‏
לסמוך עליה?‏ כדי שהיא תשכח מאתנו לגמרי?‏
-‏אני סומך על בקי.‏ -‏אתה סומך עליה?‏ בקי מכרסמת כוס.‏
בקי,‏ בקי!‏ או-‏רו!‏
"חנות מזכרות"
לפחות אנחנו כבר לא תקועים בדלי.‏
או על גג בניין הבידוד.‏
ההרצאה על גורי הלוטרות מתחילה עכשיו.‏
תודה,‏ סיגורני ויבר.‏ מי רוצה ללמוד על לוטרות?‏
לחפש את המשקפיים החזקים ביותר בעולם.‏.‏.‏
לוטרות!‏
-‏ברוכים הבאים למסיבת חיבוקים!‏ -‏מסיבת חיבוקים,‏ גם אני רוצה!‏
איפה אנחנו?‏ אנחנו קרובים ל"‏ים הפתוח"‏?‏
כן.‏.‏.‏ לא יודעת,‏ אבל ראיתי את השלט השני.‏
איזה שלט שני?‏
המשקפיים החזקים ביותר בעולם.‏
מה?‏ על מה את מדברת?‏ למה שנלך בעקבות השלט הזה?‏
כי נזכרתי בו.‏
לא,‏ זאת לא הייתה התכנית.‏
טוב,‏ נמאס לי!‏ את מבזבזת לי את הזמן!‏
-‏רגע,‏ לא.‏ -‏משאית ההובלה יוצאת עם שחר,‏
ואני לא מתכוון לפספס אותה,‏ אז תני לי את התג שלך.‏
לא,‏ נזכרתי בשלט ההוא.‏
-‏אז?‏ -‏אז אני זוכרת יותר ויותר.‏
אני מרגישה שהזיכרון שלי משתפר,‏ ואני חושבת ש.‏.‏.‏
לא!‏ הזיכרון שלך לא עובד.‏ את לא זוכרת כלום.‏
בטח ככה איבדת את המשפחה שלך מלכתחילה!‏
טוב,‏ תקשיבי,‏ בואי נירגע קצת.‏ תני לי את התג ו.‏.‏.‏
אתה יודע,‏ יחסית ליצור עם שלושה לבבות אתה ממש לא נחמד.‏
שלושה לבבות?‏ על מה את מדברת?‏ אין לי שלושה לבבות.‏
-‏בטח שכן.‏ -‏לא נכון.‏
-‏כן נכון!‏ -‏לא נכון!‏
-‏כן נכון!‏ -‏תפסיקי להגיד את זה!‏
עובדה כיפית: לתמנונים יש שלושה לבבות.‏
שניים מהם מזרימים דם לזימים,‏ והשלישי מזרים.‏.‏.‏
-‏דם לשאר חלקי הגוף.‏ -‏רגע!‏
יצור עם שלושה לבבות לא אמור להיות כזה רשע.‏
וזה מרושע מצדך להגיד שאיבדתי מישהו שאני אוהבת!‏
אני לא איבדתי אותם!‏ האנק?‏
האנק?‏ האנק?‏
-‏ענק.‏ -‏לא,‏ לא ענק.‏ אני מחפשת את האנק.‏
-‏ענק.‏ -‏האנק.‏ עם א'.‏ האנק.‏
-‏ענק!‏ -‏ענק?‏ אה,‏ ענק!‏
האנק!‏ האנק?‏
הזרוע שלי!‏
האנק!‏
איפה אתה,‏ האנק?‏ אתה יכול לעזור לי?‏ אני מחפשת את.‏.‏.‏
תעזור לי,‏ איבדתי את חברי פרנק.‏ סליחה,‏ לא פרנק.‏
את בשטח שלי!‏
הוא תמנון.‏ לא,‏ שבע.‏.‏.‏ שבענון.‏
הוא שבענון.‏ שבענון.‏ שבענון.‏ שבענון.‏
1,‏ 2,‏ 3,‏ 4,‏ 5,‏ 6.‏.‏.‏ שבענון!‏ הוא מסווה את עצמו!‏
האנק,‏ קדימה.‏ בוא נסתלק מכאן.‏
דורי,‏ מה את עושה?‏
האנק!‏ מה התכנית?‏
התכנית שלי היא להישאר כאן לנצח.‏
או-‏קיי,‏ תכנית טובה.‏
סליחה,‏ האנק,‏ אני מצטערת.‏ אני לא זוכרת טוב.‏
-‏מתוקה,‏ מתוקה שלי.‏ -‏זהירות,‏ עוגת-‏אצה.‏
תסתכלי לאן את שוחה.‏
סליחה,‏ אבא.‏ אני מצטערת שאני לא זוכרת טוב.‏
מתוקה שלי,‏ את לא צריכה להצטער.‏
יודעת מה את צריכה לעשות?‏ פשוט לשחות.‏
כן.‏
ואני בטוחה שתזכרי את זה,‏ כי אנחנו.‏.‏.‏
אנחנו נשיר על זה שיר.‏
"‏פשוט שוחים,‏ פשוט שוחים
"‏פשוט שוחים,‏ שוחים,‏ שוחים
"‏מה לעשות?‏ שוחים
"‏שוחים,‏ שוחים,‏ שוחים שוחים
"‏-‏שוחים,‏ שוחים,‏ שוחים -‏פשוט שוחים"‏
הוריי לימדו אותי את השיר הזה!‏ שרנו אותו כמשפחה!‏
וכל הזמן חשבתי שאני המצאתי אותו.‏
-‏איזה שיר?‏ -‏"‏פשוט שוחים"‏.‏
האנק,‏ אנחנו צריכים פשוט לשחות.‏
מה?‏ בשום אופן לא!‏ תקשיבי לי,‏ מסוכן מדי לזוז מפה.‏
לא,‏ אתה תקשיב לי.‏ אני יודעת שאתה פוחד,‏ אבל אסור לך לוותר.‏
בוא אחריי.‏
"‏פשוט שוחים,‏ פשוט שוחים
"‏אימא כתבה לי את השיר
"ככה נצא מהר מפה"
תשיר אתי,‏ האנק.‏ קדימה.‏
אני באה,‏ אימא.‏ אני באה,‏ אבא!‏
-‏אנחנו נהיה בסדר.‏ -‏תעצרו!‏
תחזרו אחורה.‏
תחזרו אחורה!‏
אתם בדרך למפרץ הפוקר.‏ מפרץ הפוקר.‏
-‏מפרץ הפוקר?‏ -‏התקפה!‏
די כבר!‏
מה זה?‏
סליחה.‏
זה בסדר,‏ זה קורה לכולם.‏ לא צריך להתבייש.‏
האנק?‏ האנק,‏ הנה אתה.‏
ואו.‏ הוצאת אותנו משם.‏
נכון.‏
הוצאתי אותנו משם.‏
טכנית,‏ גם הכנסת אותנו לשם.‏
אבל אני לא בטוח שהיינו מגיעים לכאן אלמלא כן.‏
איתור בתהודה.‏ איתור בתהודה!‏
המשקפיים החזקים ביותר בעולם.‏ מצאנו את זה!‏
לא,‏ לא.‏ את מצאת את.‏.‏.‏ זה.‏
ברוכים הבאים ל"‏ים הפתוח"‏.‏
הבית שלי.‏
או-‏רו.‏ או-‏רו,‏ או-‏רו.‏ או-‏רו.‏ או-‏רו.‏
או-‏רו.‏ או-‏רו.‏ או-‏רו,‏ או-‏רו!‏
אבא,‏ תפסיק.‏ היא לא תחזור.‏
אולי כן.‏ או-‏רו,‏ או-‏רו!‏
אבא!‏ גרמת לה להרגיש שהיא לא שווה כלום.‏
אתה לא מדבר על בקי,‏ נכון?‏
אני מתגעגע לדורי.‏
גם אני.‏
למען האמת,‏ אני ממש דואג לה.‏
היא צריכה לדאוג לנו.‏
בטח היה לה רעיון מה לעשות,‏ אם היא הייתה כאן.‏
איך היא עושה את זה?‏
אני לא חושב שהיא יודעת,‏ אבא.‏ היא פשוט.‏.‏.‏ עושה.‏
אז אנחנו צריכים לחשוב.‏
-‏מה דורי הייתה עושה?‏ -‏מה דורי הייתה עושה?‏
כן!‏ מה דורי הייתה עושה?‏
היא הייתה עושה הערכת מצב,‏ ואז שוקלת,‏
ואז מנתחת את האפשרויות.‏.‏.‏
אבא,‏ זה "‏מה שמרלין היה עושה"‏.‏
נכון,‏ זה מה שאני הייתי עושה.‏ היא לא הייתה חושבת פעמיים.‏
היא הייתה מסתכלת בדבר הראשון שהייתה רואה,‏ ו.‏.‏.‏
דורי הייתה עושה את זה.‏
נמו,‏ תחזיק בי!‏
היי,‏ זה עובד!‏
רק.‏.‏.‏ תמשיך.‏.‏.‏ להתנשם.‏
-‏אתה בסדר?‏ -‏כן!‏ מה דורי הייתה עושה עכשיו?‏
מי זאת דורי?‏
בחיי,‏ כמה שאנחנו שמחים לראות אותך.‏
שמחים לראות אותי?‏ אני שמח לראות אתכם!‏
אין לי עם מי לדבר כבר שנים.‏
שנים?‏ לצערי,‏ זמננו קצר.‏ אנחנו חייבים ללכת,‏ כי.‏.‏.‏
למה ללכת?‏ רק הרגע הגעתם.‏
תישארו קצת.‏ ספר לי על עצמך.‏
בשמחה,‏ אבל הבן שלי ואני צריכים להגיע לבידוד,‏ אז.‏.‏.‏
-‏איזה כיף לך שיש לך בן.‏ -‏כן,‏ נכון.‏
לי אין משפחה,‏ כמובן.‏ יצאתי פעם עם צדפה נחמדה.‏
-‏זה מרתק,‏ אבל.‏.‏.‏ -‏אבל לצדפות יש עיניים.‏
והיא חיפשה משהו אחר.‏ אני צוחק.‏
לא לגבי זה שלצדפות יש עיניים.‏ זה נכון.‏
הן מביטות אל תוך נשמתך ושוברות לך את הלב.‏
אוי,‏ שלי!‏ למה?‏ למה?‏
מה דורי הייתה עושה עכשיו?‏
הצטרפו אלינו לחקר מסתרי הים הפתוח.‏
-‏טוב,‏ האנק,‏ בוא אתי.‏ -‏את בתוך כוס.‏
צודק,‏ אני אבוא אתך.‏
"שוכני פני המים"
-‏חכי.‏ -‏לתמנונים יש שלושה לבבות.‏
זו עובדה כיפית.‏
-‏הגענו.‏ זה באמת קורה.‏ -‏ששש!‏
טוב,‏ נראה לי שזהו זה,‏ ילדונת.‏ אני צריך לתפוס משאית.‏
חכה!‏ חכה!‏ היה לי משהו בשבילך.‏
-‏תג.‏ -‏התג.‏ נכון!‏
אתה יודע,‏ אני חושבת שאזכור אותך.‏
את תשכחי אותי תוך פעימה,‏ ילדונת.‏
שלוש פעימות.‏
אבל אני לא אשכח אותך בקלות.‏
ההורים שלי שם למטה.‏
את בסדר?‏
אני מוכנה.‏
כן,‏ אני חושב שאת באמת מוכנה.‏
וואו!‏
איפה הם?‏ איפה הם?‏ איפה הם?‏ או-‏קיי.‏ או-‏קיי.‏
סליחה.‏ היי,‏ שלום.‏ אולי ראית אימא ואבא בלעדיי?‏
סליחה,‏ ראיתם זוג?‏ הם זקנים,‏ כמוכם.‏
לא זקנים כמוכם,‏ יותר זקנים מכם,‏ אפילו.‏ טוב,‏ ביי.‏
היי.‏ אתה מכיר מישהו שאיבד ילדה לפני הרבה זמן?‏ זאת אני.‏
אני לא יודעת בדיוק לפני כמה זמן.‏.‏.‏ טוב,‏ אתה ממהר.‏
-‏תסתכלי לאן את שוחה.‏ -‏סליחה.‏
המטרה שלנו היא שכל חיה שאנו מצילים ומטפלים בה
תחזור בסופו של דבר הביתה,‏ למקום שאליו היא שייכת.‏
צדפים.‏
זהו זה.‏ אם אי פעם תלכי לאיבוד,‏ דורי.‏.‏.‏
פשוט תלכי בעקבות הצדפים.‏
היי,‏ תראו.‏ צדפים!‏
ללכת בעקבות הצדפים.‏
-‏היי,‏ אני גרה שם.‏ -‏נכון.‏ נכון מאוד.‏
הבית שלי.‏ זה הבית שלי!‏
אימא!‏ אבא!‏
טוב,‏ עוגת-‏אצה,‏ עכשיו תספרי עד עשר.‏
אחת,‏ שתיים,‏ שלוש.‏.‏.‏
ארבע.‏.‏.‏
על לא דבר.‏.‏.‏
עם מי את מדברת,‏ עוגת-‏אצה?‏
עם החברה לצנרת שלי,‏ דסטיני.‏
אימא?‏ אבא?‏
אימא אוהבת צדפים סגולים.‏
-‏אימא?‏ -‏מה יקרה לה?‏
די,‏ די,‏ ג'ני.‏
לא,‏ אל תבכי,‏ אימא.‏ אל תבכי.‏
אתה חושב שהיא.‏.‏.‏ שהיא תסתדר לבד,‏ צ'ארלי?‏
מותק,‏ היא תהיה בסדר.‏
אימא אוהבת צדפים סגולים.‏
-‏דורי!‏ -‏דורי?‏
-‏דורי!‏ -‏אימא?‏
-‏דורי!‏ -‏אימא!‏ אבא!‏
ההורים שלי.‏.‏.‏
אני.‏.‏.‏ איבדתי אותם.‏
זאת הייתה אשמתי.‏
-‏איפה התג שלך?‏ -‏מה?‏
התג שלך.‏ הוא לא עלייך.‏ בגלל זה את לא בבידוד?‏
-‏בידוד?‏ -‏כן!‏
לשם לקחו את כל הנתחנים הכחולים.‏ נכון,‏ ביל?‏
כן,‏ הנתחנים הכחולים מקבלים תערוכה משלהם בקליבלנד.‏
שולחים אותם לשם במשאית עם שחר.‏ זה בטח נחמד.‏
מה?‏ לא!‏ ההורים שלי שוב בבידוד?‏
שולחים אותם לקליבלנד?‏ אבל רק עכשיו הגעתי הנה!‏
אני חייבת להגיע אליהם.‏ הם לא יודעים שאני כאן.‏
אל תדאגי,‏ קל להגיע לבידוד.‏
תעברי דרך הצינורות,‏ מתוקה.‏
אני לא יכולה לעשות את זה.‏
-‏למה לא?‏ -‏אני אשכח לאן אני הולכת.‏
אני לא יכולה להיות בשום מקום בלי מישהו שיעזור לי.‏
-‏אז נראה שאת תקועה כאן.‏ -‏אתה לא עוזר,‏ ביל.‏
תשחי לשם אם את רוצה.‏ את תסתדרי.‏
אוי ואבוי.‏
את יכולה להסביר לי איך להגיע לשם?‏ דרך הצינורות?‏
בטח,‏ מותק.‏ תפני פעמיים שמאלה ואז ימינה.‏ זה קל.‏
או-‏קיי.‏
פעמיים שמאלה וימינה.‏ אני יכולה לעשות את זה.‏
פעמיים שמאלה וימינה.‏ בסדר.‏ אל תשכחי.‏
פעמיים שמאלה וימינה.‏ פעמיים שמאלה וימינה.‏
פעמיים שמאלה וימינה?‏ אוף.‏
שמאלה וימינה.‏ רגע,‏ פניתי שמאלה כבר?‏
אוי,‏ לא.‏ זה קורה לי.‏ טוב,‏ תירגעי,‏ תירגעי.‏
לאיזה כיוון?‏ לאן אני שוחה?‏ אני לא זוכרת.‏ טוב.‏
טוב,‏ הלכתי לאיבוד.‏ זה קשה מדי.‏ אני לא זוכרת.‏ אני שוכחת הכול.‏
אני אשאר תקועה בצנרת לנצח.‏ הצנרת!‏ החברים לצנרת.‏
חברים לצנרת?‏ חברים לצנרת!‏
-‏ו.‏.‏.‏ תשחי,‏ תשחי,‏ תשחי.‏ -‏אני לא סגורה על זה.‏
תסמכי עליי,‏ לא אתן לך להתנגש בשום דבר.‏ קיר!‏
מה הטעם?‏ אני בחיים לא אלמד להסתובב.‏
חסר לך שלא.‏ אם לא תעשי את זה כאן,‏ לא תעשי את זה באוקיינוס.‏
עכשיו תתרכזי חזק.‏ קיר!‏
דסטיני.‏.‏.‏
דורי?‏ הלו?‏
הלכתי לאיבוד בצינורות,‏ וההורים שלי בבידוד.‏.‏.‏
חכי,‏ דורי.‏.‏.‏ ביילי,‏ אתה חייב להשתמש באיתור תהודה.‏
את יודעת שזה לא עובד.‏
תפסיק!‏ תנסה את הקטע של ה"‏או"‏ שדורי דיברה עליו.‏
-‏לא נראה לי שאני יכול.‏ -‏אל תתבלבל לי,‏ ביילי!‏
או.‏.‏.‏
או.‏.‏.‏ או.‏.‏.‏
קדימה,‏ ביילי.‏ מה אמרת לי מקודם?‏ תתרכז חזק.‏
או.‏.‏.‏ אני מרגיש טיפשי.‏
-‏ביילי!‏ -‏סליחה.‏ או.‏.‏.‏
-‏הלו.‏.‏.‏ -‏כאן.‏ אנחנו כאן.‏.‏.‏
-‏חבר'ה.‏ או.‏.‏.‏ חבר'ה.‏ או.‏.‏.‏ -‏מה?‏ מה יש?‏
אני קולט משהו.‏ או.‏.‏.‏ הנה זה בא.‏ או.‏.‏.‏ כן.‏ או.‏.‏.‏
אני רואה את בניין הבידוד!‏ זה מדהים!‏
או.‏.‏.‏ אני רואה הכול!‏ ואני רואה אותך!‏
הוא רואה אותך.‏.‏.‏
החיים שלי הם קשת בענן!‏ את רואה אותי?‏ נכון,‏ זה לא עובד ככה.‏
-‏ביילי!‏ -‏בסדר.‏ תגידי לדורי לפנות שמאלה.‏
הוא אומר שתפני שמאלה.‏.‏.‏
שמאלה?‏
-‏או.‏.‏.‏ ישר.‏ -‏ישר.‏.‏.‏
-‏ישר.‏ -‏או.‏.‏.‏ ימינה!‏
-‏ימינה.‏.‏.‏ -‏ימינה!‏
או.‏.‏.‏ יש לי סחרחורת.‏ או.‏.‏.‏ רגע.‏ או.‏.‏.‏
אני קולט משהו אחר.‏ רגע,‏ אני ארחיב את התמונה.‏
בחיי נפטון,‏ היא לא לבד.‏ או.‏.‏.‏
-‏מה זה?‏ -‏אני לא יודע,‏ אבל הוא רודף אחריה.‏
אוי,‏ לא!‏ דורי,‏ שחי.‏.‏.‏ שחי לכיוון השני.‏.‏.‏
-‏מה?‏ איפה?‏ -‏מה?‏ איפה?‏
-‏ימינה!‏ -‏ימינה.‏.‏.‏
לא,‏ ימינה שלי.‏ אוי,‏ לא.‏ היא שוחה היישר לעברו!‏
לא!‏ דורי,‏ תסתובבי!‏
יופי,‏ דורי.‏ את שוחה לעברנו.‏
מה?‏ לפנות ימינה?‏
לא,‏ לא,‏ לא ימינה.‏ אני לא יכול להסתכל.‏
-‏דורי!‏ -‏מרלין?‏
-‏ידעתי,‏ את בסדר!‏ -‏אלוהים!‏
הוא טורף אותה!‏ הוא אוכל אותה חיה!‏
-‏את בסדר.‏ -‏מצאתם אותי.‏ איך מצאתם אותי?‏
פגשנו צדף משוגע שלא הפסיק לדבר.‏
שחינו אחורה באיטיות והגענו לצינורות האלה.‏
ואז פשוט התחלנו לחפש.‏
דורי.‏.‏.‏ אני מצטערת.‏.‏.‏
טוב,‏ מה זה היה?‏
רק שנייה,‏ אני צריכה לענות.‏
זה בסדר.‏.‏.‏ על מה את מצטערת?‏
מה?‏ את בסדר?‏
-‏יש!‏ -‏מצאתי את מרלין ונמו.‏.‏.‏
אבא,‏ שמעת?‏ דורי מדברת לווייתנית.‏
שמעתי.‏ זה מעורר בי זיכרונות רעים מאוד,‏ אז בואו נסתלק מכאן.‏
אני מציע שנלך מכאן.‏ בואו אחריי.‏ הגיע הזמן לחזור הביתה.‏
רגע,‏ רגע,‏ רגע.‏ ההורים שלי כאן.‏
-‏באמת?‏ -‏מצאת את ההורים שלך?‏
טוב,‏ לא בדיוק.‏ לא.‏ עוד לא,‏ אבל אני יודעת איפה הם.‏
אני לא ממש יודעת איך להגיע לשם,‏ אבל אני יודעת ש.‏.‏.‏ יש לי עזרה.‏.‏.‏
-‏למטה לבידוד.‏.‏.‏ -‏הבידוד.‏
זהו.‏ ופגשתי שבענון אחד,‏ "‏קוטר"‏ אמיתי,‏
אבל עמוק בפנים,‏ ממש מתוק.‏ הוא לקח אותי לתערוכה.‏.‏.‏ התערוכה.‏
דורי?‏
אתם חושבים שההורים שלי ירצו לראות אותי?‏
מה?‏ למה שלא ירצו לראות אותך?‏
בגלל ש.‏.‏.‏ איבדתי אותם.‏
דורי,‏ ההורים שלך יהיו מאושרים לראות אותך.‏
הם בטח התגעגעו.‏.‏.‏ לכל מה שקשור בך.‏
-‏באמת?‏ -‏דורי,‏ את יודעת איך מצאנו אותך?‏
-‏משהו שקשור לצדף או.‏.‏.‏ -‏לא.‏
-‏לא,‏ צדפה.‏ -‏לא.‏
-‏רכיכה?‏ -‏לא.‏
-‏משהו?‏ -‏לא.‏
-‏אני לא.‏.‏.‏ לא?‏ -‏לא צדף.‏
היינו במצב קשה מאוד,‏ עד שנמו חשב.‏.‏.‏
"מה דורי הייתה עושה?‏"
למה שתגיד את זה?‏
כי מאז שהכרתי אותך,‏ הראית לי איך לעשות.‏.‏.‏
דברים שלא חלמתי לעשות.‏ דברים מטורפים!‏
להערים על כרישים ולקפוץ מעל מדוזות.‏
ולמצוא את הבן שלי.‏ את גרמת לכל זה לקרות.‏
באמת?‏ לא ידעתי שאתה חושב ככה.‏ אלא אם כן שכחתי.‏
לא,‏ לא שכחת.‏ לא אמרתי לך את זה.‏
ואני מצטער על כך.‏
אבל,‏ דורי,‏ בגלל מי שאת,‏ את עומדת למצוא את ההורים שלך.‏
וכשתפגשי אותם.‏.‏.‏ תגיעי הביתה.‏
אבא.‏
זה אומר שאנחנו צריכים להיפרד מדורי?‏
כן,‏ נמו.‏
"חנות מזכרות"
היי,‏ כמה עוד יש להעמיס?‏
רק עוד שורה אחת.‏
ככל שנסיים מוקדם יותר,‏ נגיע מהר יותר לקליבלנד.‏
-‏תיזהר בסיבוב.‏ -‏להיזהר ממה?‏
-‏מאוחר מדי.‏ -‏טוב,‏ אני חושבת שאנחנו קרובים.‏
היי!‏
-‏זה הבידוד?‏ -‏כן,‏ הגענו.‏ אנחנו בבידוד!‏
ההורים שלי כאן!‏
לאן אנחנו הולכים?‏ למה אנחנו הולכים לכיוון הדלת?‏
-‏איזה כיף!‏ -‏אני מרגיש נפלא!‏
אחי.‏
המשפחה שלי!‏ בואו,‏ קדימה.‏ סליחה.‏
דורי,‏ חכי רגע!‏
אני באה,‏ אימא!‏ אני באה,‏ אבא!‏
כמעט הגעתי הביתה.‏ כמעט הגעתי הביתה.‏
נראה לי שנכנסתי לקצב.‏
אני שומע צעדים.‏
-‏האנק!‏ -‏שקט.‏
מזל,‏ קח אותנו למיכל.‏ יצא לי חרוז.‏
-‏למה?‏ -‏ההורים שלה שם!‏
תקשיבי,‏ יש לך שלוש דקות להכניס את כולם לכוסית הזאת,‏
ואז אני עולה למשאית לקליבלנד.‏ ברור?‏
ברור.‏
בחיי.‏
אימא?‏ אבא?‏
שלום לכולם.‏ זאת אני,‏ דורי.‏
דורי?‏ דורי?‏ דורי?‏ דורי של ג'ני וצ'ארלי?‏
אימא?‏ אבא?‏
-‏שתבחר שניים ונסתלק מפה.‏ -‏אבא!‏
מה?‏ אני צוחק.‏ זה איחוד משפחתי.‏
אימא?‏ אבא?‏ איפה ההורים שלי?‏
דורי?‏ את באמת הבת של ג'ני וצ'ארלי?‏
כן,‏ בדיוק.‏ זאת אני.‏ איפה הם?‏
דורי,‏ מיד אחרי שנעלמת,‏ הם חשבו שאת.‏.‏.‏
הם חשבו שבטח הגעת לכאן,‏ לבידוד.‏
נו,‏ כבר.‏ נו,‏ כבר.‏ נו,‏ כבר.‏
אז הם באו לכאן,‏ לחפש אותך.‏
הם כאן!‏ איפה הם?‏
דורי,‏ זה היה לפני שנים.‏
הם לא חזרו מאז.‏
אוי,‏ לא.‏
את מבינה,‏ דורי,‏ כשדגים לא חוזרים מהבידוד.‏.‏.‏
זה אומר שהם לא.‏.‏.‏
מה?‏
דורי,‏ הם אינם.‏
הם מתים?‏
-‏הם רצו למצוא אותך.‏ -‏בטוח שהם אינם?‏
דורי,‏ תקשיבי,‏ יהיה בסדר.‏
דורי,‏ הם אהבו אותך כל כך.‏
כל מי שלא רוצה לנסוע לקליבלנד,‏ אזהרה אחרונה!‏
-‏דורי,‏ את בסדר?‏ -‏את בסדר?‏
-‏הגעתי מאוחר מדי.‏ -‏דורי,‏ לא,‏ לא.‏ תקשיבי.‏
-‏אין לי משפחה.‏ -‏לא,‏ דורי.‏ זה לא נכון.‏
הגיע הזמן לזוז!‏
אני לגמרי לבד.‏
-‏דורי.‏.‏.‏ -‏דורי!‏
איפה כל האחרים?‏
החברים הכתומים שלך בדרך לקליבלנד.‏
מצאתי את התמנון!‏
לאן הוא נעלם?‏
אימא?‏ אבא?‏
הצילו.‏.‏.‏
לא.‏ לא.‏ לא.‏ הצילו.‏ הצילו.‏ תעזרו לי.‏
הצילו.‏ תעזרו לי.‏ בבקשה.‏ שמישהו יעזור לי!‏
היי,‏ את יכולה לעזור לי?‏ איבדתי אותם.‏
-‏את מי איבדת?‏ -‏אני,‏ אני.‏.‏.‏
מצטערת,‏ מתוקה.‏ אני לא יכולה לעזור לך אם את לא זוכרת.‏
את יכולה לעזור לי?‏ איבדתי.‏.‏.‏ אותם.‏
את מוכנה להיות יותר ספציפית?‏
את.‏.‏.‏ אותם!‏ אותם!‏ אותם!‏
הצילו!‏ הצילו!‏
בבקשה.‏ הם נעלמו!‏
איבדתי.‏.‏.‏ איבדתי את כולם.‏ אני לא יכולה לעשות כלום.‏
אוף,‏ אני לא מצליחה לשכוח.‏ מה שכחתי?‏ משהו.‏
משהו חשוב.‏ מה זה היה?‏ אני.‏.‏.‏
מה זה היה?‏ זה נעלם.‏
זה נעלם,‏ כי אני יודעת רק לשכוח.‏ אני שוכחת.‏.‏.‏
ושוכחת.‏ אני מצוינת בזה.‏ זה מה שאני עושה.‏
מה לעשות?‏ מה לעשות?‏ מה לעשות?‏ מה לעשות?‏
מה דורי הייתה עושה?‏
הייתי מסתכלת סביב.‏
שם יש רק מים.‏ וכאן הרבה אצות.‏
עדיף אצות.‏ טוב.‏
טוב.‏ מה עכשיו?‏ הרבה אצות.‏ כולן נראות אותו הדבר.‏
הכול נראה אותו הדבר,‏ חוץ מהסלע ההוא.‏.‏.‏ שם.‏
והחול בצד הזה.‏ אני אוהבת חול.‏ הוא רך כזה.‏
זה לא מתקדם לשום מקום.‏
אין פה כלום.‏ רק אצות.‏ המון אצות.‏
וקצת צדפים.‏.‏.‏ באזור הזה.‏
אני אוהבת צדפים.‏
אני אוהבת.‏.‏.‏ צדפים.‏
וואו.‏
שלום.‏ אני.‏.‏.‏
-‏דורי!‏ -‏דורי!‏ את כאן.‏
-‏קטנטונת שלי!‏ -‏את באמת כאן.‏
-‏תני לי לראות אותך.‏ -‏מצאת אותנו.‏
-‏לא אתן לך ללכת יותר לעולם.‏ -‏בתי הנעדרת,‏ את כאן.‏
-‏קטנטונת שלי!‏ -‏זה אתם.‏
-‏כן!‏ זה אנחנו!‏ -‏זה באמת אתם.‏ אימא,‏ את כאן.‏
-‏כן,‏ כן.‏.‏.‏ -‏ואבא,‏ גם אתה.‏
אני כאן,‏ עוגת-‏אצות שלי.‏
אני כל כך מצטערת.‏
מתוקה שלי,‏ לא,‏ לא,‏ לא.‏ עוגת-‏אצות שלי.‏
אני יודעת שיש לי בעיה,‏ ואני כל כך מצטערת.‏
כל הזמן רציתי לתקן את זה,‏ ולא הצלחתי.‏ ניסיתי וניסיתי,‏
אבל המחשבות שלי.‏.‏.‏ הן פורחות מראשי והרעיונות מתחלפים.‏
שכחתי אתכם,‏ אני כל כך מצטערת.‏
דורי,‏ דורי,‏ שלא תעזי להצטער.‏ תראי מה עשית.‏
-‏מה?‏ -‏מצאת אותנו!‏
נכון.‏ מצאת אותנו.‏
מותק,‏ למה את חושבת שנשארנו כאן כל השנים?‏
כי האמנו שיום אחד תמצאי אותנו.‏
בדיוק!‏
אבל חשבתי שאתם מתים.‏ איך.‏.‏.‏
נכנסו לבידוד לחפש אותך,‏ אבל לא היית שם.‏
תיארנו לעצמנו שיצאת דרך הצינורות.‏
דרך הצינורות.‏ נכון,‏ מותק.‏ אז גם אנחנו יצאנו משם.‏
ונשארנו כאן בשבילך עד עכשיו.‏
-‏נשארנו וחיכינו לך.‏ -‏כי חשבנו שאולי תחזרי.‏
כל יום אנחנו יוצאים ומפזרים.‏.‏.‏
צדפים.‏
ואת מצאת אותנו.‏ מתוקה שלי,‏ מצאת אותנו.‏
ואת יודעת למה מצאת אותנו?‏ כי זכרת.‏
זכרת בדרך המדהימה והייחודית שלך.‏
נכון.‏ לגמרי לבד.‏
באמת,‏ מתוקה שלי?‏ היית לבד כל השנים האלה?‏
מסכנה קטנה שלי.‏
לא הייתי לגמרי לבד.‏.‏.‏ מרלין ונמו!‏
-‏אף אחד לא ראה לאן דורי הלכה?‏ -‏לא.‏.‏.‏
ברצינות?‏ כל כך הרב ה זוגות עיניים וכלום?‏
סליחה,‏ אתה יכול לעזור לנו?‏
-‏אנחנו מחפשים.‏.‏.‏ -‏אני,‏ לעזור לכם?‏
אבא,‏ תראה!‏ זאת דורי.‏
תודה לאל.‏ אתה רואה,‏ נמו,‏ ידעתי שהיא תמצא דרך.‏.‏.‏ מה?‏
היי,‏ איפה דורי?‏ היא אתך?‏
אני מצטער,‏ ניסיתי להחזיק אותה,‏ אבל לא הצלחתי ואיבדתי אותה.‏
-‏מה?‏ -‏טוב,‏ בואו נזוז.‏
לא!‏
ואז הלווייתן בלע אותנו,‏ למרות שאני מדברת לווייתנית.‏
-‏לווייתן?‏ -‏טוב שלא ראיתי את זה.‏
מרלין לא מאמין לי שאני מדברת לווייתנית,‏
אבל אתם יודעים מה?‏ הוא בכל זאת סומך עליי.‏
אני כבר מחבבת את מרלין הזה.‏
כן,‏ ואז איכשהו מצאנו את נמו.‏ או שהוא מצא אותי?‏
לא יודעת,‏ אבל נמו פשוט מקסים.‏
הוא אף פעם לא מתייאש ממני.‏ מה דורי הייתה עושה?‏
נצטרך להודות למרלין ונמו כשנפגוש אותם.‏
רגע.‏ אני מכירה את המקום הזה.‏
שלום.‏ אני סיגורני ויבר.‏
-‏הנה!‏ -‏אתם מוזמנים להצטרף אלינו.‏
-‏זה המכון למחקר תת-‏ימי.‏ -‏את נולדת שם.‏
דורי,‏ החברים שלך שם?‏
כן!‏ הם היו תקועים בתוך משהו,‏ שנסע לאן שהוא.‏
משאית.‏ הם במשאית!‏ זה אומר ש.‏.‏.‏ לא אראה אותם יותר לעולם.‏
לא,‏ לא,‏ לא.‏ מה דורי הייתה עושה?‏
אני יודעת שהם חברים טובים שלך,‏ אבל משאית זה לא צחוק.‏
-‏כן,‏ אימא צודקת,‏ דורי.‏ -‏בבקשה,‏ אני מתגעגעת אליהם.‏ אני.‏.‏.‏
אני ממש מתגעגעת אליהם.‏ כבר אמרתי את זה פעם.‏
דורי?‏
אימא,‏ מרלין ונמו הם יותר מחברים,‏ הם חלק מהמשפחה שלי.‏
אני חייבת להחזיר אותם.‏ כשהם מצאו אותי,‏ הרגשתי שזו יד הגורל.‏
אתם מבינים?‏ איך אומרים "‏גורל"‏ באנגלית.‏.‏.‏
דסטיני.‏ דסטיני!‏ דסטיני.‏.‏.‏
-‏דורי?‏ -‏דסטיני.‏.‏.‏
-‏בוקר טוב,‏ דסט.‏.‏.‏ -‏ששש.‏ זאת דורי.‏ משהו קרה.‏
או.‏.‏.‏ אני קולט אותה!‏ היא מחוץ למכון.‏
-‏דסטיני?‏ -‏אנחנו חייבים לקפוץ.‏
-‏לקפוץ?‏ -‏אין זמן לוויכוחים!‏
דסטיני.‏.‏.‏
דורי,‏ המשאית עם החברים שלך נוסעת.‏
-‏אוי,‏ לא.‏ זה רע.‏ מה נעשה?‏ -‏דסטיני.‏.‏.‏
-‏טוב.‏ -‏כן.‏
-‏קדימה.‏ אחת.‏ שתיים.‏ -‏כן.‏ כן.‏
אני לא יכולה לעשות את זה!‏ אני לא אסתדר שם.‏
דסטיני!‏ יש לי את המשקפיים החזקים ביותר בעולם.‏
יש לך את המשקפיים החזקים ביותר בעולם.‏
אני אהיה העיניים שלך.‏
אתה תהיה העיניים שלי.‏ אבל הקירות!‏
אין קירות באוקיינוס.‏
-‏אין קירות?‏ -‏זה הגורל שלך,‏ דסטיני.‏
למה לא אמרת קודם?‏
מה?‏ לא.‏ דסטיני,‏ חכי.‏ לא,‏ זה קיר!‏ קיר!‏
אימא,‏ אבא,‏ זאת החברה לצנרת שלי.‏ דסטיני,‏ תגידי שלום.‏
דורי,‏ הכתמים הכחולים הקטנים האלה הם ההורים שלך?‏ הם ממש דומים לך.‏
שלום,‏ אני ביילי.‏ גב' דורי,‏ מר דורי.‏
-‏בבקשה,‏ קרא לי ג'ני.‏ -‏ואני צ'ארלי.‏
טוב,‏ אנחנו חייבים לזוז.‏ חייבים לעצור את המשאית.‏
טוב,‏ איזו משאית?‏
ביילי,‏ דוח מצב.‏
כן,‏ הכשרון הנפלא שלי.‏ או.‏.‏.‏
מצאתי אותה!‏ המשאית עולה על הכביש המהיר ונעה דרומה.‏ או.‏.‏.‏
בואו,‏ אנחנו נעצור את המשאית הזאת.‏
-‏את זה אני חייב לראות.‏ -‏כן,‏ כן,‏ גם אני!‏
זה יהיה טוב!‏
מה.‏.‏.‏ ג'ראלד!‏ התחלקת על השכל?‏
-‏אל תתרגל לזה,‏ ג'ראלד!‏ -‏חוצפן קטן.‏
ביילי,‏ שכחתי הכול.‏ תעדכן אותי.‏
כן,‏ גברתי.‏ או.‏.‏.‏ החברים שלך עדיין במשאית.‏
או.‏.‏.‏ הם נעים צפונה לעבר הגשר.‏ או.‏.‏.‏
תראו,‏ להקת לוטרות חמודות.‏ אני רוצה אחת!‏
אח,‏ ביילי!‏
אני רואה את המשאית.‏ היא שם.‏
-‏מה דורי הייתה עושה?‏ -‏איך נעלה עליה,‏ דורי?‏
בחיי,‏ אם רק הייתה דרך לעצור את התנועה.‏
לעצור את התנועה.‏ לעצור את התנועה.‏ כולם צריכים לעצור.‏
אנשים עוצרים להסתכל על דברים.‏ דברים שהם אוהבים.‏ דברים חמודים.‏
דברים חמודים!‏ בסדר,‏ אני יודעת.‏
-‏מה?‏ מה זה?‏ -‏מהר לפני שאשכח.‏
דסטיני,‏ כשהמשאית תגיע לגשר,‏ תקפיצי אותי לשם.‏
קיבלתי.‏
אתם,‏ בואו אתי.‏ כל האחרים,‏ תישארו כאן.‏
דורי,‏ מתוקה,‏ אל תעזבי אותנו שוב.‏
אימא צודקת.‏ את חייבת להישאר אתנו.‏
דורי,‏ חומד,‏ מה יקרה אם.‏.‏.‏ אם תיעלמי להרבה זמן?‏
מה אם תתבלבלי ותאבדי ריכוז?‏ ומה אם.‏.‏.‏
אני אאבד אתכם שוב?‏
כן.‏
אימא,‏ אבא,‏ יהיה בסדר,‏
כי אני יודעת שאפילו אם אשכח,‏ אוכל למצוא אתכם שוב.‏
או.‏.‏.‏ טוב,‏ קצת שמאלה.‏ או.‏.‏.‏ בחזרה לצד השני.‏
או.‏.‏.‏ טוב,‏ זהו.‏ עכשיו!‏ אל תעשי את זה.‏
-‏ביילי!‏ -‏בסדר,‏ עכשיו,‏ עכשיו!‏ תעשי את זה!‏
-‏הגיע הזמן לרעיון שלך.‏ -‏בסדר,‏ איזה רעיון?‏
טוב,‏ מה לעשות?‏ מה לעשות?‏ מה דורי הייתה עושה?‏
מכוניות,‏ מכוניות.‏ אני רואה מכוניות.‏ לוטרות מול המכוניות.‏
המכוניות חייבות לעצור.‏ לעצור את התנועה!‏ מסיבת חיבוקים!‏
תיזהר!‏
הם כאלה חמודים!‏
תראו אותם!‏ יש אחד,‏ שניים.‏.‏.‏
-‏מה קורה,‏ אבא?‏ -‏אני לא יודע איך,‏
אני לא יודע כיצד,‏ אבל אני חושב שזה קשור ל.‏.‏.‏
-‏דורי!‏ -‏מים.‏ מים.‏ אני צריכה מים.‏
השתגעת?‏ איך הגעת לכאן?‏
דורי!‏
-‏חשבתי שלא נראה אותך יותר.‏ -‏גם אני,‏
אבל למרות שממש התאמצתי,‏ לא הצלחתי לשכוח אתכם.‏
כנראה התגעגעתי לשאר המשפחה שלי יותר מדי.‏
אנחנו משפחה?‏
אתה מכיר את ההרגשה הזאת?‏
כן,‏ אני מכיר את ההרגשה הזאת.‏
היי,‏ קדימה.‏ צאו מהמשאית.‏ הדגים האלה לא בשבילכם.‏ קישטה!‏
-‏אוי,‏ לא.‏ הם היו הטרמפ שלנו.‏ -‏תחזרו למים,‏ קדימה.‏
דורי,‏ התנועה מתחילה להתקדם.‏.‏.‏
תני לי,‏ אני אטפל בזה.‏ או-‏רו.‏ או-‏רו.‏
בקי.‏ בקי,‏ תחזרי.‏ אנחנו זקוקים לעזרתך.‏ בקי!‏
דורי,‏ בואי אחריי.‏
לא,‏ חכי,‏ דורי לא אתנו.‏ לא,‏ לא,‏ בקי,‏ חכי.‏ תעצרי.‏
אנחנו צריכים לחזור.‏ בקי,‏ לחזור!‏ לחזור,‏ בקי!‏ לו-‏לו.‏ או-‏רו-‏רו.‏
-‏בבקשה,‏ אל תאכלי אותנו!‏ -‏איפה דורי?‏
-‏מי אתם?‏ -‏ג'ני?‏
-‏מרלין?‏ -‏צ'ארלי?‏
-‏נמו?‏ תודה רבה לכם.‏ -‏תודה שדאגתם לדורי.‏
דורי!‏ היא עדיין במשאית.‏
בקי,‏ תביאי את דורי!‏ או-‏רו.‏ דו-‏רו.‏
טוב,‏ ילדונת.‏ הגיע הזמן להיפרד.‏
-‏לא!‏ -‏מה זאת אומרת,‏ "‏לא"‏?‏
אתה לא נוסע לקליבלנד.‏ אתה חוזר אתי לאוקיינוס.‏
למה את תמיד חייבת להרוס לי את התכניות?‏
תקשיבי לי,‏ יש לי מטרה אחת בחיים,‏ וזה.‏.‏.‏
לא,‏ אתה תקשיב לי.‏ מה טוב כל כך בתכניות?‏ לי אף פעם לא הייתה תכנית.‏
האם תכננתי לאבד את הוריי?‏ לא.‏ האם תכננתי למצוא את מרלין?‏ לא.‏
האם אתה ואני תכננו להיפגש?‏ רגע,‏ כן?‏
-‏את לקראת סיום?‏ -‏אני לא חושבת שתכננו את זה.‏
וזה משום שהדברים הכי טובים קורים במקרה,‏ כי אלה החיים.‏
אתה ואני באוקיינוס הגדול,‏ לא מוגנים בתוך קופסת זכוכית טיפשית.‏
-‏אני יכול לומר משהו?‏ -‏עוד לא סיימתי!‏
חברה שלי,‏ קוראים לה סיגורני,‏ אמרה לי פעם.‏.‏.‏
שיש שלושה שלבים פשוטים:
הצלה,‏ שיקום ועוד משהו.‏.‏.‏
שחרור!‏
בדיוק.‏ אז מה אתה אומר?‏
שחרור!‏ שחרור!‏ שחרור!‏
התכוונתי לומר,‏ "‏בסדר"‏.‏
לא טוב.‏
-‏אוי,‏ לא!‏ דורי!‏ -‏הם נוסעים!‏
מהר,‏ חבר'ה,‏ תתפסו לי בסנפיר.‏
או.‏.‏.‏ הוא מנסה לפתוח את הדלת.‏ או.‏.‏.‏ היא נעולה מבחוץ.‏
קדימה,‏ דורי.‏ את יכולה לעשות את זה!‏
דסטיני.‏ דסטיני!‏ קיר!‏ קיר!‏ קיר!‏
-‏דורי,‏ לא!‏ חכי!‏ -‏דורי!‏
-‏ביילי,‏ לאן הם נוסעים?‏ -‏או.‏.‏.‏ אני מאבד אותם.‏
דורי,‏ זה נגמר.‏
-‏לא,‏ חייבת להיות דרך.‏ -‏כן,‏ יש דרך!‏
דורי,‏ תקשיבי לי,‏ אין שום דרך לצאת מכאן.‏
אבל חייבת להיות דרך.‏ תמיד יש דרך.‏
לא,‏ דורי,‏ אני אומר לך,‏ הפעם אין דרך אחרת.‏
מה עם זה?‏
לכל הקרפיונים!‏ יש דרך אחרת.‏
קחי נשימה עמוקה,‏ ילדונת.‏
שחרור!‏ שחרור!‏ שחרור!‏
שחרור!‏ שחרור!‏ שחרור!‏ שחרור!‏
-‏מה זה?‏ -‏לא אכפת לי!‏ תעיף את זה!‏
מה זה.‏.‏.‏?‏
אכלתם אותה,‏ דו-‏רגליים.‏
טוב,‏ האנק,‏ יש לך שבע זרועות.‏ נסה לעשות משהו.‏
טוב,‏ קדימה.‏
-‏היי,‏ עצור!‏ לא!‏ -‏היי!‏ היי!‏ עצור!‏
-‏זה עושה משהו.‏ -‏ואנחנו זזים.‏ כל הכבוד,‏ האנק.‏
-‏חכה!‏ בחייך!‏ -‏היי,‏ עצור!‏ חכה,‏ חכה!‏
אני לא מנסה לומר לך איך לנהוג,‏ ברור שאין לי.‏.‏.‏
אין לי ניסיון,‏ אבל אתה יכול לנסוע מהר יותר?‏
לא!‏ לא,‏ לא!‏ לא,‏ לא,‏ לא!‏
היי!‏ תחזיר לנו את המשאית שלנו!‏
אני לא רואה כלום.‏ לאן לנסוע?‏
כל המכוניות נוסעות שמאלה,‏ אז סע שמאלה.‏
רחוב גילמן.‏ שדרות אשבי.‏ פאוול.‏
רחוב גילמן שוב.‏ רחוב גילמן שוב.‏
כמה זמן נמשיך לפנות שמאלה?‏
אנחנו צריכים לדעת איך נכנסנו לכאן,‏ ואז נדע איך לצאת מכאן.‏
תודיעי לי כשתגלי.‏
לצערי,‏ אני לא זוכרת איך נכנסנו לכאן.‏
היי,‏ אני מכירה אותם.‏ באנו משם.‏ פנה ימינה.‏
הנה זה בא!‏
-‏היי!‏ היי,‏ היי,‏ היי!‏ -‏היי!‏
יפטרו אותנו על בטוח.‏
תמשיך ישר.‏ ישר.‏ שמאלה.‏ שמאלה.‏ לא,‏ לא,‏ לא.‏ ימינה.‏ ימינה.‏ ימינה.‏
-‏אתה נוהג יפה,‏ האנק.‏ -‏תתרכזי בכביש!‏
סליחה.‏ אוי,‏ לא.‏ צומת לפנינו.‏
-‏לאן לפנות?‏ -‏האוקיינוס,‏ האוקיינוס.‏ היי,‏ סירה!‏
אין לי ניסיון מוצלח עם סירות,‏ אבל.‏.‏.‏
-‏לאן לפנות?‏ -‏סירות נוסעות לאוקיינוס.‏ ימינה!‏
תחזיקי חזק!‏
אין לנו זמן,‏ ילדונת.‏ לאן עכשיו?‏
אני אחשוב על משהו.‏ אני לא יודעת,‏ אבל.‏.‏.‏ זה יבוא לי.‏
שחפים!‏ האנק,‏ סע בעקבות הציפורים!‏ האוקיינוס משמאל,‏ האנק.‏
שלי,‏ שלי,‏ שלי.‏.‏.‏
או.‏.‏.‏ רגע.‏ או.‏.‏.‏ אני קולט משהו.‏
זה הם?‏ הכול בסדר?‏
אוי,‏ לא.‏ זאת המשטרה.‏ אכלתם אותה!‏
טוב,‏ אנחנו בסדר.‏ האוקיינוס!‏ היישר לפנים.‏ תן גז!‏
עכשיו את מדברת לעניין.‏
-‏או-‏או.‏ -‏מה זאת אומרת,‏ "‏או-‏או"‏?‏
אוי,‏ לא.‏ מה הייתי עושה?‏ מה הייתי עושה?‏ מה הייתי עושה?‏
האנק,‏ אני הולכת לבקש ממך משהו מטורף.‏
אין לי בעיה עם טירוף.‏
טוב,‏ האנק.‏
או.‏.‏.‏ אין מוצא,‏ זה נגמר.‏ הם הולכים לבית סוהר לדגים!‏ או.‏.‏.‏
רגע.‏ או.‏.‏.‏ אוי,‏ לא.‏ או.‏.‏.‏ זהירות!‏ התקפה!‏
דגים!‏
כעת תצפו במשימה השלישית והאחרונה.‏.‏.‏
של המכון למחקר תת-‏ימי.‏
הצלה,‏ שיקום ושחרור.‏
בואי לאבאל'ה.‏
אני סיגורני ויבר.‏ תודה שהצטרפתם אליי.‏
אחת,‏ שתיים,‏ שלוש,‏ ארבע.‏.‏.‏
רק רגע,‏ למה אני סופרת?‏ היי,‏ איפה כולם?‏
הם עזבו אותי?‏ לא!‏ לא,‏ לא.‏ הם לא היו עושים את זה.‏
זה בסדר,‏ אני אפתור את זה.‏ מה עשיתי?‏
כיסיתי את הפנים שלי,‏ אז ניסיתי להתחבא.‏
טוב,‏ למה ניסיתי להתחבא?‏ רגע!‏
5,‏ 6,‏ 7,‏ 8,‏ 9,‏ 10.‏ כל מי שמאחוריי ומצדדיי הוא העומד!‏
מצאתי אתכם!‏
אני רואה אתכם!‏
תפסתי אתכם!‏
טוב,‏ דגיגונים,‏ ההפסקה נגמרה.‏
-‏נו,‏ באמת!‏ -‏אף אחד לא מצא אותי.‏
בואו הנה.‏ הגיע הזמן לעוד.‏.‏.‏ אל תיגע בי.‏ הגיע הזמן לעוד שיעור.‏
מתי מר ריי יחזור מהנדידה?‏
אם יש לו שכל,‏ הוא יישאר שם כמה שיותר.‏
אבל עד שהוא יחזור,‏ אני המורה המחליף.‏
טוב,‏ ילדים,‏ מי רוצה ללמוד על איתור בתהודה?‏
-‏בוז.‏ -‏אף אחד.‏
בחייכם,‏ חבר'ה.‏ האמת שזה ממש מגניב.‏
טוב,‏ עוגת-‏אצה,‏ תיהני.‏
יום טוב לשחייה,‏ נכון?‏
טוב.‏ ביי,‏ אימא.‏ ביי,‏ אבא.‏
אני מניח שנחזור הביתה ו"‏נקרצף"‏ את שושנת הים.‏
את באה,‏ דורי?‏
אני?‏ אני רק שוחה לקצה השונית.‏
או-‏קיי.‏ מה?‏ קצה השונית?‏ לא!‏ זה.‏.‏.‏ רעיון טוב?‏
כן,‏ מתחשק לי להשקיף על הנוף.‏ ביי.‏
הנוף.‏ טוב,‏ תבלי!‏
לגמרי לבד.‏ בלי ללכת לאיבוד.‏
לא,‏ לא,‏ לא.‏ לא,‏ לא.‏ לא,‏ לא,‏ דורי.‏ דורי.‏ דורי!‏
-‏היי,‏ מרלין.‏ -‏היי.‏ שלום,‏ דורי.‏
אתה בסדר?‏ אתה נראה מודאג.‏
לא,‏ לא,‏ לא.‏ אני בסדר גמור.‏ אני תמיד נראה ככה.‏
מה?‏
אני רק.‏.‏.‏
עשית את זה.‏
-‏יש!‏ -‏עשית את זה,‏ עוגת-‏אצה!‏
-‏כן!‏ -‏מה עשיתי?‏
מתוקה,‏ שחית בעקבות הצדפים כל הדרך הביתה.‏
מה,‏ באמת?‏ לגמרי לבד?‏
-‏כן.‏ -‏את יודעת מה זה אומר,‏ מותק?‏
זה אומר שכשאת רוצה,‏ את יכולה לעשות הכול,‏ דורי.‏
באמת?‏
אימא,‏ אני יכולה ללכת לשחק איתם?‏
-‏כן.‏ -‏בטח!‏ תשיגי אותם,‏ עוגת-‏אצה.‏
כן.‏ עשיתי את זה.‏
באמת נוף יפה.‏
כן.‏
בלתי נשכח.‏
עוף מפה,‏ עוף,‏ עוף,‏ עוף,‏ עוף!‏
קדימה,‏ תתגלגלו.‏ יופי.‏ מהר.‏ זהו,‏ תתגלגלו.‏
אני מאחוריכם.‏
אתה יכול לעשות את זה.‏ רק עוד קצת.‏ זהו!‏
אני באמת הולך להקיא!‏
-‏זהו!‏ -‏יופי,‏ חבר'ה,‏ עבודה טובה.‏
תראי,‏ פלו,‏ הצלחנו!‏
לא יהיו לנו יותר בעיות מכאן ואילך.‏
שום כבוד לסביבה הימית.‏
מה עכשיו?‏