Der var engang en pige, der hed Ella.
Hun så ikke altid verden, som den var, -
- men som den måske kunne blive med en lille smule magi.
Min egen!
Hun var en prinsesse i sin mor og fars øjne.
Hun havde godt nok hverken titel, krone eller slot, -
- men hun herskede over sit eget lille kongerige, -
- som var afgrænset af huset og engen i skovkanten, -
- hvor hendes folk havde levet i generationer.
Med hr. Gås ...
... og hele deres dyrefamilie.
Halløj. Hvad er det, du laver? Lad nu de små få deres del.
Vi vil ikke have, du får ondt i maven.
Bum-Bum, du er en husmus, ikke en havemus.
Ikke også, Timmeline?
Du må ikke spise hr. Gås' mad. Er det ikke rigtigt, mor?
Tror du stadig, de forstår dig?
Gør de da ikke det, mor? - Jo.
Jeg tror, dyr lytter og taler til os, hvis vi bare har øre for det.
Sådan lærer vi at passe på dem.
Hvem passer så på os? - Gode feer, selvfølgelig.
Tror du på dem? - Jeg tror på alt.
Så tror jeg også på alt.
Hendes far var en handelsmand, som rejste udenlands -
- og tog gaver med hjem fra alle Ellas kolonier.
Ella!
Hvor er mine smukke piger?
Hvor er mine elskede piger?
Ella savnede ham forfærdeligt, men hun vidste, han altid kom tilbage.
Der er hun! - Velkommen hjem!
Hvordan har du det?
Du er vokset!
Hvad var det?
Nå, den her? Jeg fandt den i et træ.
Jeg tror måske, der er noget indeni.
Hvor er den smuk.
Det hedder un papillon på fransk.
Du står på mine fødder!
Skal vi danse?
Se, mor! Jeg danser!
Lille papillon.
Alt var, som det skulle være.
De priste sig lykkelige over at kunne leve, som de gjorde, -
- og elske hinanden så højt.
Hvis du er min dilly dilly
så er jeg din
lavendel fin dilly dilly
lavendel blå
din kærlighed dilly dilly
stoler jeg på
Men sorg kan ramme ethvert kongerige, -
- uanset hvor lykkeligt det er.
Således ramte den også Ellas hjem.
Det gør mig meget ondt. - Tak, hr. doktor.
Det må have været meget svært.
Kom.
Ella.
Min elskede Ella.
Jeg vil indvie dig i en hemmelighed.
En hemmelighed, der vil hjælpe dig i al den modgang, livet vil byde dig.
Husk altid på dette.
Vær tapper og vær kærlig.
Du har mere kærlighed i din lillefinger, -
- end de fleste har i hele deres krop.
Og det indeholder en stærkere kraft, end du aner.
Og magi. Det er sandt.
Vær tapper og vær kærlig, min egen.
Vil du love mig det? - Det lover jeg.
Godt.
Godt. Og ...
Jeg må meget snart forlade dig, min elskede.
Vil du ikke nok tilgive mig?
Selvfølgelig vil jeg tilgive dig.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig, min egen. Jeg elsker dig.
Tiden gik, og sorgen blev til minder.
Ella forblev tro mod sig selv, -
- for hun huskede sit løfte til sin mor.
Vær tapper og elskværdig.
Hendes far havde dog forandret sig meget.
Men han håbede på bedre tider.
"Så drog vi hjem, -
- mens min hustru og jeg sang af hjertens lyst, -
- og hvis der nogensinde har levet en lykkeligere mand, -
- så kender jeg ham ikke."
Sådan slutter hr. Pepys for i dag. Elsker du ikke en lykkelig slutning?
Det er absolut min favorit.
Det burde det også være.
Ella ...
Jeg er nået frem til, at det måske er på tide ...
... at starte på et nyt kapitel.
Jaså, far?
Kan du huske, at jeg på en rejse mødte Francis Tremaine?
Ja. Han er silkehandlerlavets oldermand, ikke?
Det var han. Den stakkels mand er desværre død.
Hans enke ...
... som er en retskaffen kvinde, står nu alene, -
- omend hun stadig er i sin bedste alder.
Du er nervøs for at fortælle mig det, men det skal du ikke være.
Ikke hvis det vil bringe dig lykke.
Ja.
Lykke.
Tror du måske, jeg kan få en sidste chance, -
- selvom jeg troede, det var forbi for evigt?
Selvfølgelig gør jeg det, far.
Hun bliver jo kun din stedmoder.
Og du får to dejlige søstre til at holde dig med selskab.
Vær tapper og vær kærlig.
Velkommen, mine damer. Velkommen!
Hun er tynd som en pind! - Og sikke noget hår!
Du er meget venlig. - Det glæder mig at møde jer.
Sikke et smukt hår.
Du burde få det sat. - Det har du sikkert ret i.
Skal jeg vise jer rundt? - Hvad sagde hun?
Hun vil vise os rundt i sit bondehus. - Har de dyrene indenfor?
Hvor bedårende. Fuldstændig bedårende.
Lucifer.
Hendes kommende stedmoder havde stærke følelser og en udsøgt smag.
Hun havde også lidt sorg, -
- men hun bar det utrolig godt.
Du havde ikke sagt, at din datter var så smuk.
Hun ligner sin ...
Sin mor.
Netop.
Hvad er der bedårende ved det? - Hun lyver. Det er bare gode manerer.
Hold mund.
Hvor længe har jeres slægt boet her? - I over 200 år.
Uden at sætte det i stand? - Tys, Frederikke.
De vil tro, det er alvor.
Da Ellas stedmoder var en livlig kvinde, -
- satte hun sig for at få liv i huset igen.
De er forfærdelig, baron.
Lykken tilsmiler mig igen.
Se, hvem der holder deres egen fest.
Timmeline, Teddy, Mathilda og grådige Bum-Bum.
Åh nej.
Hvad er det?
Hvad er det, du er ude på, Lucifer?
Timmeline er min gæst, og det er forbudt at spise gæster.
Af sted med dig. Du har masser af kattemad.
Vi kvinder må hjælpe hinanden.
Du går glip af festen.
Den er nok ligesom alle de andre.
Jeg skal rejse i morgen tidlig.
Men du er jo kun lige kommet hjem fra din seneste rejse.
Er du nødt til at rejse? - Det er kun et par måneder, min egen.
Hvad skal jeg tage med hjem til dig?
Dine søstre ...
... stedsøstre, har bedt om parasoller og blonder.
Hvad vil du have?
Den første gren, der strejfer din skulder på rejsen.
Det er et sært ønske.
Du er nødt til at tage den med dig -
- og tænke på mig, når du ser på den.
Og når du tager den med hjem, betyder det, at du følger med.
Det er det, jeg virkelig ønsker mig.
At du kommer hjem, uanset hvad der sker.
Det skal jeg nok.
Ella, mens jeg er væk, skal du være sød mod din stedmoder -
- og dine stedsøstre, selvom de måske kan være anstrengende til tider.
Det lover jeg. - Tak.
Jeg efterlader altid en del af mig selv.
Husk det.
Og din mor er her også, selvom du ikke kan se hende.
Hun er husets sjæl.
Derfor skal vi altid passe på dette hus for hendes skyld.
Jeg savner hende.
Gør du også det?
Utrolig meget.
Husk blonderne! Dem må jeg have!
Og min parasol! Til min teint!
Det betyder hud, hvis du ikke ved det!
Farvel!
Farvel, Ella!
Jeg elsker dig! - Jeg elsker også dig!
Farvel!
Min kære Ella.
Så så, ikke flæbe.
Javel, stedmoder. - Det behøver du ikke kalde mig.
"Frue" er fint.
Der er ikke plads til mig og dit tøj! - Så gør dig selv mindre!
Frederikke og Mathilde har altid delt værelse.
De er sådan nogle søde, kærlige piger.
Eller endnu bedre, tag og forsvind!
Det kunne du tænke dig. Jeg kunne kradse dine øjne ud!
De synes vist, at deres værelse er temmelig småt.
Mit værelse er det største, ud over dit og fars soveværelse.
Måske vil de gerne dele det. - Sikke en pragtfuld idé.
Hvor er du sød.
Jeg kan bo på ...
Loftet.
Netop.
Loftet? - Ja.
Kun midlertidigt, mens alle de andre værelser bliver sat i stand.
Der er dejligt lys og luft på loftet, og du slipper for alt vores postyr.
Det ville være endnu mere hyggeligt, hvis du tog alle de her nips med dig.
Til at underholde dig med.
Nå ...
Her vil ingen forstyrre mig.
Hej, Bum-Bum.
Kom så, Bum-Bum. Du kan godt.
Her søger I tilflugt.
Det gør jeg åbenbart også.
Godt.
Hvem vil hjælpe mig?
Tossehoved. - Det er dråben.
Vores lillesøster taler med træormene deroppe.
Hvor hyggeligt.
Ingen katte ...
... og ingen stedsøstre.
Vi har en tåbelig søster.
Jeg har to. - Det hørte jeg godt.
Hvem taler hun med? - Hun er skør.
Flyv fugl, fjernt herfra
Godmorgen. - Godmorgen, frøken Ella.
Godmorgen, Tom!
Flyv fugl ...
Goddag. Må jeg have lov?
Sikke et yndigt æg. Flot klaret. Tak.
Godmorgen. - Godmorgen.
Tak, frøken Ella. - Det var så lidt.
Ella!
Vågn op, piger! Det er frokosttid!
Morgener bekom ikke Ellas stedsøstre vel.
Og de manglede færdigheder inden for de huslige dyder.
Faktisk manglede de færdigheder inden for alle dyder.
Der var en pige og en svend
med et hej og et ho
og et hej nonino
i grønne eng gik de hen
den lyse dag så lang
Så hold dog mund.
Ella fandt trøst i de breve, hendes far sendte fra sine rejser.
Uger blev til måneder, -
- men hver dag modtog hun hans tanker fra fjerne egne.
Det er postkareten!
Indtil en sen eftermiddag ...
Gårdmand John.
Frøken Ella. Det er Deres far.
Han blev syg på vejen.
Han er gået bort.
Han er væk.
I sin sidste stund talte han kun om Dem og Deres mor.
Jeg skulle give Dem den her.
Men hvad med mine blonder? - Min parasol?
Forstår I ikke, at det er ligegyldigt nu?
Vi er ruinerede.
Hvordan skal vi klare os?
Tak.
Det må have været meget svært for dig.
Hvordan skulle de dog klare sig?
De måtte være sparsommelige.
Ellas stedmoder afskedigede alle tjenestefolkene.
Hendes stedmoder og stedsøstre behandlede hende altid dårligt.
Efterhånden betragtede de Ella -
- mere som en tjenestepige end en søster.
Således måtte Ella lave alt arbejdet.
Det var godt, for det afledte hendes tanker fra sorgen.
Det sagde hendes stedmoder i hvert fald.
Hun og hendes to døtre forsynede hellere end gerne -
- Ella med masser af arbejde til at aflede tankerne.
Det skal siges til deres forsvar, at de delte deres mad med hende.
Eller snarere smulerne fra deres bord.
Hun havde kun venner i det små.
Hendes venner var i hvert fald ganske små.
Nå, der er I.
Skal vi ikke spise aftensmad sammen?
Men de venner, hun havde, nød godt af hendes gode hjerte og gavmildhed.
Jeres bord.
Af og til, når dagen var omme, var der for koldt til at sove på loftet, -
- så hun lagde sig ved ildstedets døende gløder for at holde varmen.
Jeg troede, morgenmaden var klar.
Det er den også, frue. Jeg er bare ved at lægge brænde på.
For fremtiden, så vær venlig først at kalde, når du er færdig.
Så gerne.
Hvad er det, du har i ansigtet?
Frue?
Det er aske fra ildstedet.
Så vask dig dog. - Vi får aske i teen.
Jeg har fundet på et nyt navn til hende. Snavsepot.
Tænk at være så snavset. - Aske-Ella.
Askepot! Det vil vi kalde dig.
I er så kvikke, piger.
Hvem er det til?
Har vi glemt nogen? - Det er min plads.
Vi kan ikke forlange, at du både skal lave morgenmad, -
- servere den og sidde sammen med os.
Vil du ikke vente med at spise, til arbejdet er gjort, Ella?
Eller skal jeg kalde dig Askepot?
Askepot.
Der er magt i øgenavne, ligesom i trylleformularer.
Med et slag var det, som om hendes stedmoder og stedsøstre -
- virkelig havde forvandlet hende til intet andet end aske og slid.
Rolig nu!
Løb! Skynd dig, min ven, ellers fanger de dig!
Løb!
Rolig nu!
Måske var det et held, at Ellas stedsøstre var onde.
Hvis hun ikke var flygtet ud i skoven, havde hun måske aldrig mødt prinsen.
Rolig nu, rolig nu!
Rolig nu! Sæt nu farten ned!
Frøken! Er alt i orden?
Vent!
Jeg har det fint, tak! - Rolig!
Rolig nu!
Rolig! - Rolig.
Er alt i orden? - Ja, men De skræmte nær livet af ham.
Hvem? - Kronhjorten.
Hvad har han gjort Dem, siden De jagter ham sådan?
Jeg må tilstå, at jeg aldrig har mødt ham før.
Er han en af Deres venner?
En bekendt. Vi har lige mødt hinanden.
Jeg så ind i hans øjne, og han så ind i mine, -
- og jeg kunne bare mærke, at han stadig havde meget at opnå i livet.
Hvad bliver De kaldt, frøken?
Det er lige meget.
De burde ikke være alene så langt inde i skoven.
Jeg er ikke alene. Jeg er sammen med Dem, hr. ...
Hvad bliver De kaldt?
Ved De ikke, hvem jeg er?
Det vil sige ... Jeg bliver kaldt Kit.
Det kalder min far mig, når han er i godt humør.
Og ... hvor bor De, hr. Kit?
På slottet. Jeg står i lære hos min far.
Er De lærling? - På en måde.
Det er udmærket. Behandler de Dem godt?
Sikkert bedre, end jeg fortjener. Hvad med Dem?
De behandler mig så godt, som de kan.
Det gør mig ondt. - Det er ikke Deres skyld.
Det er sikkert heller ikke Deres.
Det er ikke så slemt. Der er sikkert andre, der har det værre.
Man må ...
... bare være tapper og kærlig, ikke sandt?
Jo.
De har ret.
Det mener jeg også.
De må ikke gøre ham fortræd.
Men vi er på jagt. Det er det, man gør.
Bare fordi det er det, man gør, behøver man ikke at gøre det.
De har ret igen.
Vil De så ikke nok lade ham være i fred?
Jo.
Mange tak, hr. Kit.
Nå, der er De, Deres Høj... - Mit navn er Kit!
Jeg hedder Kit! Jeg kommer straks.
Vi må hellere komme videre.
Hr. Kit.
Som sagt, så kommer jeg straks.
Jeg håber, jeg møder Dem igen.
I lige måde.
Du lyder, som om du er den første, der har mødt en køn pige.
Hun var ikke en køn pige. Jo, men hun var meget mere end det.
Du har kun mødt hende én gang. Hvordan kan du vide noget om hende?
Du vidste det straks, da du mødte mor. - Jamen din mor var en prinsesse.
Du ville have elsket hende alligevel. - Jeg ville aldrig have mødt hende.
Og min far ville have fortalt mig det, jeg fortæller dig nu.
Og jeg ville have hørt efter. - Nej, du ville ej.
Jo, jeg ville. Nej, du har ret.
Hvordan har han det?
Deres Majestæt ...
Det er lige meget.
Hvis det tager så lang tid at finde en måde at sige det på, så ved jeg besked.
Far ...
Al kødets gang, min dreng.
Kom så. Vi kommer for sent.
Punktlighed er ...
... prinsers parole.
Hans Majestæt Kongen!
Deres far har vel talt med Dem om Deres opførsel i skoven.
Vedkommer det Dem, hofgreve? - Det gør alt, der vedkommer Dem.
Man må ikke lade en kronhjort løbe.
Bare fordi det er det, man gør, behøver man ikke at gøre det.
Mester Phineus, penslens mester, venter tålmodigt.
Han skal se giftefærdig ud.
Vi skal tiltrække en passende brud, selvom han ikke vil høre på mig.
Jeg skal forsøge at behage Dem, men jeg kan ikke udrette mirakler.
Sikke et pragtfuldt lærred. - Tak.
Som om han ved noget om kunst.
Så portrætterne skal sendes udenlands -
- for at få dem, der er højt på strå, til at komme til ballet?
Det er en højtelsket tradition.
Hvor du skal vælge en brud. - Fascinerende.
Kunne jeg ikke gifte mig med en ærlig bondepige?
Hvor meget jord vil denne ærlige bondepige skaffe os?
Hvordan vil hun styrke kongeriget?
Vi er et lille kongerige blandt store stater, og verden er farlig.
Hør her, min dreng. - Nu bliver De hejst op.
Jeg vil sikre mig, at du og kongeriget er sikret.
Udmærket, far ...
... på én betingelse.
Alle skal inviteres, ikke kun adelen.
Krigene har voldt os alle sorg.
Hvad tror De? Ville det behage folket?
Det ligger uden for min forstand, men jeg vil da gerne more mig lidt.
Så har vi en aftale.
Folket får et bal, og prinsen får en prinsesse.
Det er et skridt i den rigtige retning ... - De blev ikke spurgt.
Jeg beklager. Uartige maling, uartige pensel. Ned, Samson.
Jeg har ikke engang en pude. Ned, ned. Ikke så ...
Jeg ligger på gulvet.
Jeg ligger bogstavelig talt på gulvet. Beklager.
Det er en god vinkel. Flotte næsebor. En længere pensel, tak.
De ser ikke godt ud, frøken. Slet ikke.
Hvorfor bliver De, når de behandler Dem sådan?
Fordi jeg lovede min mor og far -
- at passe på det sted, hvor vi var så lykkelige.
De elskede vores hus ...
... og nu hvor de er borte, elsker jeg det for dem.
Det er mit hjem.
Hør efter! Hør efter!
Stille!
"Det kundgøres hermed, at på denne dag om to uger -
- vil der blive afholdt et kongeligt bal på slottet.
Til førnævnte bal foreskriver den gamle skik, -
- at prinsen vil vælge en brud.
Endvidere, på prinsens foranledning, -
- bekendtgøres det hermed, at enhver skønjomfru i kongeriget, -
- uanset om hun er adelig eller borgerlig ...
... er inviteret til at deltage.
Således befaler vores ædle konge."
Frue?
Ella var meget spændt på at møde lærlingen Kit.
Og hendes stedsøstre viste også lidt interesse for at møde prinsen.
Jeg vil narre ham til at elske mig.
Det er de storeste nyheder!
Rolig nu.
Hør nu godt efter. En af jer må vinde prinsens hjerte.
Så kan vi komme ud af den gæld, som har fanget os i denne afkrog.
Skal jeg være prinsesse?
Eller skal jeg snarere være prinsesse?
Nu har du fortalt det, så hvorfor er du her stadig?
Tag straks ind til byen og bed syersken om at kreere tre smukke balkjoler.
Tre? Hvor er det betænksomt af dig.
Hvad mener du? - At du tænkte på mig.
På dig? - Hun tror, den tredje kjole er til hende.
Stakkels, tungnemme Askepot. Hvor pinligt.
Du stræber alt for højt.
Jeg vil bare gerne møde min ven.
Lad os få det på det rene.
En kjole til Frederikke, -
- en til Mathilde og en til mig.
Det ved hun ikke, hvad betyder.
Udmærket, så er det afgjort. Af sted med dig!
Alle kongerigets piger vil jagte prinsen.
Du må komme derhen først, inden syersken drukner i arbejde!
Fortæl mig, hvad hun sagde, Mathilde. - Jeg kan fransk, ikke italiensk.
Vågn op, Deres Kongelige Højhed. - Beklager.
De har været ude af den siden jagten. - Jeg kan ikke glemme den søde pige.
Der findes masser af piger. - Men hendes gode væsen ...
Hun har vel ikke en søster?
Det ved jeg ikke. Jeg ved intet om hende.
Måske kommer Deres gådefulde pige til ballet.
Derfor åbnede De dørene for alle, ikke? - Det var af hensyn til folket, kaptajn.
Naturligvis. Hvor tåbeligt af mig.
Hvad hvis hun kommer? - Så fortæller De, at De er prins.
Og en prins må selv vælge sin brud. - Ha!
Ha? - Ja, ha.
Min far og hofgreven vil kun lade mig gifte mig med en prinsesse.
Hvis pigen fra skoven er så yndig, som De siger, skifter de måske mening.
Da dagen for ballet oprandt, -
- var alle i hele kongeriget åndeløse af spænding.
Skal jeg være din dronning? Hvem? Mig?
Strammere.
Strammere!
Strammere.
Sådan!
Du er et drømmesyn. - I lige måde.
Vi må kappes om prinsens gunst.
Men vi ønsker ikke hinanden ondt. - Naturligvis ikke, min kære søster.
Jeg kunne ikke drømme om at forgifte dig inden ballet.
Eller om at skubbe dig ud af kareten på vejen.
Eller om at splitte dit kranie på slottets trappe, når vi ankommer.
Vi er trods alt søstre. - Og blod er meget tykkere end vand.
Vi lader prinsen afgøre det. Hvordan er han mon?
Det er da ligegyldigt. Han er styrtende rig.
Vil du ikke vide lidt om ham, inden du gifter dig med ham?
Så ville jeg måske skifte mening.
Du har garanteret aldrig talt med en mand.
Har du vel, månehoved?
Jeg har engang talt med en herre. - Han var sikkert tyende.
En lærling. - Han var lærling.
Mor siger, at alle mænd er tåber. Jo før man lærer det, jo bedre.
Må jeg bede om den første dans?
Hvor er De uartig, min drømmeprins!
Jeg vil prøve den. - Nej, jeg har den på.
Det var ikke første gang, Ella havde ondt af de to rænkesmede, -
- som var lige så grimme indeni, som de var smukke udenpå.
Min prins! - Han vil elske mig!
Men jeg bliver hans dronning!
Hvis hendes stedmoder ikke ville få syet en fjerde kjole, -
- så Ella ingen grund til, at hun ikke selv skulle prøve at kreere en.
Desuden fik hun en smule hjælp.
Mine kære piger.
Når jeg ser jer sådan her, -
- får det mig til at tro, at en af jer måske kan kapre prinsen.
Og tænk, jeg har to heste med i løbet!
Jeg vil vove at påstå, at ingen i kongeriget vil overstråle mine døtre.
Askepot? - Den har ikke kostet noget.
Det var min mors gamle kjole. Jeg har selv syet den om.
Askepot til ballet! Ingen vil giftes med en tjenestepige.
Efter alt, hvad jeg har gjort ...
Jeg vil ikke ødelægge noget. Jeg vil ikke engang møde prinsen.
Det kommer du heller ikke til, for du skal ikke med.
Men kongen har befalet, at alle landets skønjomfruer er inviteret.
Det er kongen, jeg tænker på.
Det ville være en fornærmelse at tage dig med på slottet i de gamle klude.
Klude? Det var min mors.
Jeg er ked af at måtte fortælle dig, -
- at din mors smag var tvivlsom.
Den sag er så gammeldags, -
- at den er ved at falde fra hinanden.
Ærmet er gået op.
Den falder fra hinanden.
Det er en grinagtig, gammeldags spøg!
Hvor kunne du gøre det? - Jeg kunne ikke gøre andet.
Mine døtre skal ikke sættes i forbindelse med dig.
Det ville ødelægge deres udsigter at ankomme med en laset tjenestepige.
For det er, hvad du er, -
- og det vil du altid være.
Mærk dig mine ord! Du kommer ikke med til ballet!
Kom så!
Undskyld, mor.
Undskyld.
Jeg lovede at være tapper, men det er jeg ikke længere.
Jeg har mistet min tro.
Undskyld.
Kan du hjælpe mig, frøken?
Bare en lille brødskorpe, eller endnu bedre en kop mælk?
Ja.
Ja, ja, ja. Jeg kan nok godt finde noget til dig.
Hvorfor græder du? - Det er ikke noget.
Ikke noget? Ikke noget.
Hvad er en skål mælk? Ikke noget.
Men kærlighed gør det til noget særligt.
Jeg vil ikke skynde på dig, men du har ikke lang tid, Ella.
Hvor kender du mig fra? Hvem er du?
Hvem jeg er? Det troede jeg, du havde regnet ud.
Jeg er den onde ged.
Jeg mener, den gode fe!
Det kan ikke passe. - Hvorfor ikke?
De findes ikke.
Det er bare eventyr for børn.
Troede din mor ikke på dem?
Sig ikke nej, for jeg hørte hende. - Hørte du hende?
Vissevasse.
Nå, det vigtigste først.
Jeg skifter lige til noget mere behageligt.
Det var bedre.
Hvor var jeg nået til?
Hvordan gjorde du ... - Nå ja.
Lad os se. Vi har brug for noget, der minder om en karet.
Hvad med truget? - Det minder ikke rigtigt om en karet.
Nej, jeg er mere til frugt og grøntsager.
Dyrker I vandmeloner? - Nej.
Cantalouper? - Det ved jeg ikke, hvad er.
Artiskokker?
Kumquat?
Bøftomater?
Vi har græskar.
Græskar? Det bliver min første gang. Det er altid spændende.
Jeg plejer ikke at bruge squashfamilien. De er for bløde.
Lad mig se. Den kan godt bruges. En kniv?
Værsgo. - Tak, min egen.
Goddag, min besynderligt orange grøntsagsven. Et hurtigt snit.
Herligt. Sikke et tungt græskar!
Pas på, mus!
Pyt med det. Lad os gøre det her.
Gøre hvad her? - Forvandle græskarret til en karet.
Du gør mig nervøs.
Skal jeg lukke øjnene? - Det er måske bedst.
Vi gør et forsøg.
Der sker helt sikkert noget. Ser du, fidusen er ...
Jeg har glemt fidusen.
Jeg kom lige til at tænke på, at hvis det bliver meget større ...
Ja?
Pas på.
Var det meningen? - Tror du måske, det var meningen?
Løb!
I dækning!
Sådan. Et styks karet.
Du er virkelig den gode fe.
Naturligvis. Jeg går ikke rundt og forvandler græskar for hvem som helst.
Hvor er musene henne?
Mus? - Ja.
Mus, mus, mus. Der er de.
Bibbidi-bobbidi-boo!
Fire hvide gangere.
Bum-Bum, hvor er du flot. Hvordan gjorde du ...
Hvor er vi nået til? Vi har en karet og heste ... Lakajer!
Lakajer?
Goddag, yndige hr. Firben.
Bibbidi-bobbidi-boo!
Goddag.
De kaldte?
Nu skal jeg bruge den kusk. - Kusk?
Sagde jeg kusk? Jeg mente gås.
Jeg kan ikke styre. Jeg er en gås.
Af sted!
Alle på plads, der er ingen tid at spilde!
Kom så!
Gode fe! - Ja, hvad er der?
Min kjole. Jeg kan ikke tage til bal i den her kjole.
Kan du lappe den? - Nej, jeg forvandler den til noget nyt.
Vil du ikke nok lade være? Det var min mors.
Jeg vil gerne have den på til ballet på slottet.
Så føles det, som om hun er med mig.
Det forstår jeg godt.
Men hun ville ikke have noget imod, at jeg pepper den lidt op?
Med en flot blå farve? - Nej.
Sådan.
Hvor er den smuk.
Hun ville elske den.
Af sted med dig. Skynd dig!
Du kommer for sent!
Jeg har ikke prøvet det her før!
Tak skal du have.
Stands den pokkers vogn!
Tak.
Lige et øjeblik!
Er det dine pæneste sko? - Der er ingen, der ser dem.
Nej, de ødelægger det hele. Skynd dig at tage dem af. De er gyselige.
Lad os prøve noget nyt. Jeg er ret god til sko.
Men ...
Er de lavet af glas?
Ja, og du vil opdage, at de er yderst behagelige.
Ella, du må af sted nu.
Gode fe? - Hvad er der?
Hvad med min stedmoder og pigerne? - Bare rolig.
Jeg sørger for, de ikke kan genkende dig.
Af sted med dig, for du skal med til ballet.
Ella! Det havde jeg nær glemt.
Husk, at fortryllelsen ikke varer evigt.
Når det sidste ekko af det sidste midnatsklokkeslag høres, -
- ophæves fortryllelsen, og alt bliver, som det var.
Midnat? - Midnat.
Det er rigelig tid.
Af sted med dig. - Mange tak.
Kør, Gåse!
Farvel!
Prinsesse Mei Mei af Fujian.
Prinsesse Shahrzad af Seljuk-riget.
Prinsesse Chelina af Zaragosa!
Prinsesse Imani af Shona!
Prinsesse Hiina af Krysantemum-tronen!
Lady Tremaine og hendes døtre.
Jeg hedder Mathilde. - Og jeg hedder Frederikke.
Jeg er den kloge. - Jeg er meget smuk.
Den meget kloge frøken Mathilde -
- og den meget smukke Frederikke.
Kom nu!
Baron Veneering.
Hvem kigger du efter?
Ikke nogen.
Det er hende pigen fra skoven, ikke?
Derfor var du så rundhåndet med invitationerne.
Det var for folkets skyld. - Jeg ved godt, du elsker folket, Kit.
Men jeg ved også, at du har fået fordrejet hovedet.
Men du har kun mødt hende én gang i skoven.
Jeg skal gifte mig med en, jeg har mødt én gang i aften.
En prinsesse. Det er en prinsesse eller ingenting.
Vent! Der kommer en til.
Må jeg præsentere Hendes Kongelige Højhed, prinsesse Chelina af Zaragosa.
De er lige så flot som på billedet.
Og Deres lille kongerige er bedårende.
Jeg håber ikke, prinsessen vil synes, vores lille kongerige er for småt.
Frøken Ella.
Tak.
Jeg er bange, hr. Firben.
Jeg er bare en pige, ikke en prinsesse.
Og jeg er bare et firben, ikke en lakaj.
Nyd det, mens det varer.
Deres Majestæt, Deres Kongelige Højhed.
Mine herskaber, de damer og herrer, -
- fornemme gæster og vort lands indbyggere, -
- prinsen skal nu vælge sin partner til den første dans.
Lad ballet begynde!
De må have mig undskyldt.
Det må De meget undskylde, Deres Kongelige Højhed.
Jeg ved ikke, hvad der skete.
Hr. Kit.
Det er Dem ...
... ikke sandt?
Netop.
Deres Højhed.
Hvis jeg må have lov ... Det vil sige ...
Det ville være mig en stor fornøjelse, -
- hvis De ville gøre mig den ære at lade mig føre Dem i denne første ...
Dans?
Ja, dans.
Der var den.
De kigger alle sammen på Dem.
Tro mig, de kigger alle sammen på Dem.
Hvem er hun? - Det aner jeg ikke.
Hvem er det, mor?
Jeg er ikke sikker, men det lover ikke godt.
Sikke en smuk kjole. - Og hvor er hun pæn.
Koncentrér jer! I skal fordreje prinsens hoved.
Ud på gulvet med jer. - Men ingen har budt os op.
De herrer, må jeg præsentere mine døtre, Frederikke og Mathilde.
Af sted med jer!
Smil.
Kom med mig.
Derhen. Smil.
Så De er prinsen!
Ikke den eneste prins.
Der findes masser af prinser. Jeg er bare en prins.
Men De hedder ikke rigtigt Kit.
Jo, og min far kalder mig det stadig, når han er særligt irriteret på mig.
Men De er ikke lærling.
Jo, jeg står i lære som monark. Jeg er stadig ved at lære faget.
Du milde! - Vil De ikke nok tilgive mig?
Jeg troede, De ville behandle mig anderledes, hvis De vidste det.
Jeg forvekslede Dem med en ærlig bondepige, -
- og nu kan jeg se, at De ikke ville imponere en jævn soldat.
Det er der ingen risiko for. - Ikke flere overraskelser?
Ikke flere overraskelser.
Er det Dem?
Jeg kan ikke fordrage malerier af mig selv. Kan De?
Jeg har aldrig fået malet et portræt. - Ikke det? Det burde De.
Hvem er hun? - Hun sagde ikke sit navn.
Spurgte du ikke?
Jeg var forpustet efter prinsesse Blodwyn af Llanfairpwllgwyngyllgog...
Så hold dog mund. - Så gerne.
Det kan ikke passe!
Nej, ikke hende!
Vil De ikke blive savnet til ballet?
Måske. Men lad os vente lidt med at gå tilbage.
Hvad er der i vejen?
Når jeg kommer tilbage, vil de prøve at vælge min kommende brud.
Jeg forventes at indgå et fordelagtigt giftermål.
Fordelagtigt for hvem? - Det er et godt spørgsmål.
De må da have ret til at vælge med hjertet.
Det må jeg afveje mod kongens ønske.
Han er en forstandig regent og en hengiven far.
Måske vil han skifte mening.
Det har han ikke lang tid til at gøre.
Stakkels Kit.
Man siger, at hun er prinsesse.
Vores prins virker meget betaget af hende.
Hun gik direkte hen til ham.
Man må beundre hendes ligefremhed.
Men hvis hun er prinsesse, kan det jo være godt.
Jeg har allerede lovet ham bort til prinsesse Chelina.
Men ...
Tilgiv mig, Deres Nåde. Jeg ville ikke forstyrre.
Nej, det er Dem, der må tilgive mig, frue.
Min mund er lukket med syv segl.
Jeg har aldrig vist nogen det her før.
En hemmelig have.
Jeg elsker den.
Værsgo.
Det bør jeg ikke. - Jo, De bør.
Så gør jeg det.
Må jeg have lov? - Værsgo.
Den er af glas. - Ja, hvorfor ikke?
Nu skal jeg. - Tak.
Sådan.
Vil De ikke fortælle mig, hvem De virkelig er?
Hvis jeg gør det, vil det måske ændre alt.
Det forstår jeg ikke. Fortæl mig i det mindste Deres navn.
Mit navn er ...
Jeg må gå.
Det er svært at forklare.
Firben og græskar og sådan noget.
Vent!
Hvor skal De hen? - De har været meget venlig.
Tak for en vidunderlig aften. Jeg har nydt hvert sekund!
Firben og græskar.
Undskyld mig. Det må De meget undskylde.
Du godeste!
Min prins!
Det er den forkerte! Det er den forkerte!
Han skal vide hendes navn! - Det ved jeg.
Find ud af hendes navn, dit fjols! - Det gjorde ondt!
Deres Majestæt. - Unge dame.
Det må De meget undskylde. - Det skal De ikke tænke på.
Jeg vil gerne sige, at Deres søn Kit er det dejligste menneske, jeg har mødt.
Han er så god og tapper.
Jeg håber, De ved, hvor højt han elsker Dem.
De må have mig undskyldt.
Vent!
Hvor skal De hen? - Skynd jer!
Kom tilbage!
Skynd jer!
Skynd dig, hr. Gås!
Vent!
Pas på!
Hent min hest, kaptajn. - Nej!
Det kan være en intrige for at lokke Dem væk fra slottet.
Deres far har brug for Dem her.
Kaptajn!
Jeg morede mig gevaldigt, men De skulle absolut vælge hende.
Ja, det skulle jeg.
Skynd dig, hr. Gås. - Kom så!
Pas på, hr. Gås!
Du godeste!
Stands i kongens navn!
Sikke en dårlig timing.
Stands! - Jeg ved, hvad jeg skal gøre!
Ja! Sådan!
Få den op!
Du godeste!
Nej, nej, nej.
Det er jeg ked af.
I vil opdage, at den er yderst behagelig.
Hold nu mund!
Askepot! - Askepot! Vi må vække hende.
Askepot!
Vågn op, din dovenkrop! Vi skal have te og småkager.
Velkommen hjem.
Du ser glad ud. - Og våd.
Jeg gik en tur i regnvejr for at muntre mig op.
Typisk. - Te.
Vi kommunikerede ikke med ord. Vores sjæle mødtes.
Lige præcis. Min og prinsens sjæle.
Din sjæl var henne ved banketten. - Du så ham ikke danse med mig.
Danse med dig? Han talte ikke engang med dig.
Det var ikke vores skyld, mor. Det var den pige.
Den gådefulde prinsesse.
Gådefulde prinsesse? Sikke en fortryllende tanke.
Hun var ikke en prinsesse.
Hun var en opstadset tøs, der trængte ind og blamerede sig.
Jaså?
En tarvelig, ung tøjte marcherede ind til ballet ganske uledsaget -
- og kastede sig til alles rædsel over prinsen.
Han dansede faktisk med grimrianen. - Er det rigtigt?
Af ren medlidenhed.
Han var for høflig til at sende hende bort.
Men da han ikke ville udsætte os for den anmassende tøjte, -
- førte han hende ud.
Men hun nægtede at gå, og vagterne jagede hende væk fra festen.
Prinsen har virkelig dårlig smag. - De hører sammen.
Det er ligegyldigt, piger. Ballet var blot en afledning.
Prinsen må ikke gifte sig af kærlighed.
Han er lovet bort til prinsesse Chelina af Zaragosa.
Det fortalte hofgreven mig. - Hvor er det uretfærdigt.
Ja.
Sådan er livet.
Hej igen.
Tak for jeres hjælp.
Det var som en drøm.
Bedre end en drøm.
Ella længtes efter at skrive alt, hvad der var sket, ned, -
- så hun kunne huske hver eneste detalje, -
- som om hun fortalte sin mor og far -
- om ballet på slottet og hendes stund med prinsen.
Først og fremmest prinsen.
Så er du her. Godt.
Far.
Du må ikke forlade mig.
Det er jeg nødt til.
Du behøver ikke være alene.
Tag dig en brud.
Prinsesse Chelina.
Hvad hvis jeg befalede dig at gøre det?
Jeg elsker og respekterer dig, men jeg vil ikke gøre det.
Jeg mener, at vi ikke behøver søge uden for grænserne -
- efter styrke eller rådgivning.
Det, vi har brug for, findes lige foran os.
Vi skal blot være tapre og elskværdige for at kunne se det.
Netop.
Du står på egne ben.
Det er godt.
Måske kan jeg i min sidste stund -
- blive den far, du fortjener.
Du skal ikke indgå et fordelagtigt giftermål.
Du skal gifte dig af kærlighed.
Find den pige.
Find hende. Hende, de alle sammen taler om.
Hende den glemsomme ...
... der taber sine sko.
Vær glad, min dreng.
Tak, far.
Selv tak, Kit.
Jeg elsker dig, min dreng.
Jeg elsker dig, far.
Da prinsen havde sørget over sin far, blev en bekendtgørelse sendt ud.
Hør efter! Hør efter!
Hør efter!
Vores nye konge erklærer hermed sin kærlighed til ...
... til den gådefulde prinsesse, -
- som bar glassko til ballet.
Hun anmodes om at præsentere sig på slottet, -
- hvorefter, hvis hun indvilliger, -
- han straks vil gifte sig med hende -
- med fuldt ceremoniel.
Leder du efter den her?
Det må være noget af en historie. Vil du ikke fortælle mig den?
Ikke det?
Udmærket. Så skal jeg fortælle dig en historie.
Der var engang en smuk, ung pige, -
- som giftede sig af kærlighed.
Og hun fik to hengivne døtre.
Alt var godt, -
- men en dag døde hendes mand, som var hendes et og alt.
Næste gang giftede hun sig for sine døtres skyld.
Men den mand blev også taget fra hende.
Og hun var dømt til hver dag at skulle se på hans højtelskede barn.
Hun håbede at få en af sine smukke, dumme døtre giftet med prinsen.
Men hans hoved blev fordrejet af en pige med glassko.
Og således levede jeg ulykkeligt til mine dages ende.
Min historie lader til at være slut.
Fortæl mig nu din historie.
Har du stjålet den?
Nej.
Jeg fik den foræret. - Foræret?
Man får intet foræret.
Man må betale for alting. - Det passer ikke.
Elskværdighed har ingen pris. Kærlighed har ingen pris.
Kærlighed har en pris.
Nu skal du høre, hvordan du skal betale mig, -
- hvis du vil opnå det, du ønsker.
Ingen vil tro dig, en snavset tjenestepige uden familie, -
- hvis du gør krav på prinsens hjerte.
Men hvis en respektabel dame præsenterer dig, -
- vil du ikke blive ignoreret.
Når I er blevet gift, sætter du mig til at styre hofholdningen.
Vi får Frederikke og Mathilde gift med et par rige adelsmænd.
Jeg skal nok styre den dreng.
Men han er ikke en dreng.
Hvem er du?
Hvordan ville du herske over et kongerige?
Overlad hellere det til mig. Så får vi alle, hvad vi ønsker.
Nej.
Nej?
Jeg kunne ikke beskytte min far mod dig, -
- men jeg vil beskytte prinsen og kongeriget, -
- uanset hvad der sker med mig.
Det er en fejltagelse.
Nej! Hvorfor?
Hvorfor er du så ond?
Jeg forstår det ikke. Jeg har prøvet at være kærlig mod dig.
Kærlig mod mig? - Ja.
Ingen fortjener at blive behandlet, som du har behandlet mig.
Hvorfor gør du det?
Hvorfor?
Fordi du er ung og uskyldig og god.
Og jeg ...
Nej!
Må jeg spørge, hvor De har den fra? - Fra en laset tjenestepige i mit hus.
Den gådefulde prinsesse er borgerlig.
De kan forestille Dem min forfærdelse, da jeg opdagede hendes bedrag.
De har ikke fortalt andre det? - Ikke engang mine døtre.
Ingen behøver nogensinde få sandheden at vide.
De har skånet kongeriget for at komme i stor forlegenhed.
Og det skulle gerne forblive sådan.
Truer De mig?
Ja.
Hvad vil De have?
Jeg vil gerne være grevinde.
Og så kræver jeg fordelagtige giftermål til mine to døtre.
Udmærket.
Hvad med pigen?
I kan gøre med hende, hvad I vil.
Hun betyder intet for mig.
Hvor? - Efterladt i vejkanten.
Har I fundet hende? - Pigen? Nej, hun er forsvundet.
Der må være en grund.
Hun kan være blevet forhindret. - Mist ikke modet, Kit.
Tværtimod, mist modet og bliv klogere.
Folket skal vide, at kongeriget er sikret.
At kongen har en dronning, og landet kan få en tronarving.
De vil være visse på fremtiden.
Så lad dette være vist. Jeg er kongen.
Vi må finde den gådefulde prinsesse.
Selvom hun ikke vil findes, må jeg se hende igen.
Men hvis vi ikke finder hende, -
- så må De til kongerigets bedste gifte Dem med prinsesse Chelina.
Til kongerigets bedste.
Det er en aftale. - Men Deres Højhed ...
Men I vil gøre alt i jeres magt.
Naturligvis, Deres Majestæt. De har mit ord.
Næste.
Skoen rejste vidt og bredt i kongeriget -
- og besøgte hver eneste skønjomfru, høj som lav og alle derimellem.
Du milde!
Dem først, frue. - Jeg skal gøre et forsøg.
Jamen dog. Hvor vil I have mig?
Opsedasse.
Forsigtig, min fod er lidt hævet. Jeg har været ...
Det er gæren.
Hofgreven holdt sit ord.
Han gjorde alt i sin magt for at vise prinsen, -
- at den gådefulde prinsesse ikke var til at finde.
Den passer!
Den passer ikke. - Jo, den gør!
Den passer ikke. - Det er min!
Jeg er den gådefulde prinsesse! - Aflevér skoen.
Tag skoen fra hende! - I må ikke tage skoen!
Det er min sko!
Gør plads for skoen!
Må jeg prøve den anden fod? - Det tror jeg ikke.
Men uanset hvad de prøvede, -
- nægtede den magiske sko at passe selv de mest passende skønjomfruer.
Vi har fundet den gådefulde prinsesse!
Hvad er der i vejen, kaptajn?
Vi har ikke fundet pigen. Jeg er skuffet på kongens vegne.
Mist nu ikke modet.
Der er ét hus tilbage.
Vi må vende hver en sten.
Heste! - Heste!
Mor, nu har vi chancen!
Luk dem ind!
De herrer, sikke en dejlig overraskelse.
Må vi forstyrre Dem et øjeblik? - Naturligvis, Deres Nåde.
Denne vej.
Ella vidste ikke, hvem der var nedenunder.
Det interesserede hende heller ikke, for ingen ville da tale med hende.
Hold op, Timmeline!
Den er krøbet.
Prøv igen.
Så er det nok!
Din kærlighed
Selvom Ella var trist, havde hun ikke mistet modet.
Hun vidste, at ballet og hendes stund med prinsen -
- ville blive smukke, vage minder -
- ligesom minderne om hendes far og mor og hendes lykkelige barndom.
Den passer!
Desværre, frøken.
Lavendel fin dilly dilly
lavendel blå
din kærlighed dilly dilly
stoler jeg på
Udmærket. Så har vi fuldført vores opgave.
Men skæbnen kan endnu tilsmile os, piger.
Så sandelig.
Hvis du er min dilly dilly
så er jeg din
lavendel fin dilly dilly
forglem mig ej
elsker du mig
dilly dilly elsker jeg dig
nu er jeg tryg dilly dilly
hvad der end sker
al frygt er væk dilly dilly
Kan De høre det, Deres Nåde?
Vi må af sted. - Lige et øjeblik.
Frue, er der ikke flere skønjomfruer i Deres hus?
Nej.
Har Deres kat så lært at synge?
Vi har set nok skuespil for i dag. Lad os komme af sted.
Men hun lyver.
Sludder! Jeg stoler på fruen. Vi tager af sted.
Hofgreve!
Deres Majestæt.
Sikke en smuk sang. Den giver mig lyst til at dvæle lidt.
Jeg vidste ikke ... - Vil De undersøge sagen, kaptajn?
Det vil være mig en fornøjelse, Deres Majestæt.
Elsker du mig dilly dilly
elsker jeg dig
Der kan De se.
Som sagt er det ikke nogen af betydning.
Det får vi se.
Frøken.
De bedes og påbydes at præsentere Dem for kongen.
Jeg forbyder dig det.
Jeg forbyder Dem at forbyde hende det.
Hvad giver Dem ret til at standse en af kongens mænd?
Er De kejserinde?
En helgen?
En guddom? - Jeg er hendes mor.
Du har aldrig været ...
... og vil aldrig blive min mor.
Følg med, frøken.
Husk nu, hvem du er, din skarnstøs.
Ville den, hun i virkeligheden var, være nok?
Denne gang var der ingen magi til at hjælpe hende.
Det er måske den største risiko, man kan løbe.
At blive set, som man virkelig er.
Vær tapper og vær kærlig.
Hvem er du?
Jeg er Askepot.
Deres Majestæt ...
Jeg er ikke prinsesse.
Jeg har ingen karet ...
... ingen forældre ...
... og ingen medgift.
Jeg ved ikke engang, om den smukke sko vil passe.
Men ...
... hvis den gør ...
... vil De så tage mig, som jeg er?
En ærlig bondepige, som elsker Dem.
Naturligvis.
Men kun hvis du vil tage mig, som jeg er.
En lærling, der er ved at lære sit fag.
Værsgo.
Askepot! - Ella!
Min kære søster! Undskyld.
Det må du meget undskylde.
Skal vi gå?
Jeg tilgiver dig.
Uanset om de var tilgivet, måtte Askepots stedmoder og hendes døtre -
- snart rejse bort med hofgreven og aldrig sætte sine ben i kongeriget igen.
De ville have syntes om hinanden.
Vi må have malet et portræt af dig.
Nej, jeg kan ikke fordrage malerier af mig selv.
Vær kærlig.
Og tapper.
Så ender det hele godt.
Er du klar?
Til hvad som helst, så længe det er sammen med dig.
Min dronning.
Min Kit.
Således blev Kit og Ella gift, -
- og som den gode fe kan jeg fortælle jer, -
- at de blev regnet for kongerigets mest kærlige regenter.
Og Ella fortsatte med at se verden, ikke som den er, -
- men som den kunne blive, -
- hvis blot man tror på tapperhed, kærlighed og nu og da ...
... en lille smule magi.
SLUT
EVENTYRET OM ASKEPOT
Hvor blev de alle sammen af?