Olipa kerran -
tyttö nimeltä Ella.
Hän ei nähnyt maailmaa sellaisena kuin se oli,
vaan millainen se saattaisi olla hieman lumottuna.
Kultaseni!
Äidilleen ja isälleen hän oli prinsessa.
Tosin hänellä ei ollut arvonimeä, kruunua eikä linnaa,
mutta hän hallitsi omaa pientä valtakuntaansa,
joka ulottui talosta ja niitystä metsän reunaan -
ja jossa hänen sukunsa oli elänyt sukupolvien ajan.
Seuranaan herra Hanhi -
ja kaikki muut eläimet.
Hei, te siellä. Mitä oikein puuhaatte?
Antakaa pikkuistenkin syödä.
Ettei teillä vain mene vatsa sekaisin.
Huli, olet kotihiiri etkä pihahiiri.
Vai mitä, Vilma?
Äläkä syö herra Hanhen ruokaa.
Vai mitä, äiti?
Uskotko vieläkin, että ne ymmärtävät sinua?
Eivätkö sitten?
Kyllä.
Uskon, että eläimet kuuntelevat ja juttelevat meille,
jos me vain kuuntelemme.
Siten opimme pitämään huolta niistä.
Kuka pitää huolta meistä?
Hyvät kummitädit, tietenkin.
Uskotko niihin?
Uskon ihan kaikkeen.
Sitten minäkin uskon ihan kaikkeen.
Hänen isänsä oli kauppias, joka matkusteli kauas -
ja toi Ellalle tuliaisia kaikista tytön hallitsemista maista.
Ella!
Missä ovat kauniit tyttöni?
Missä ovat kullanmuruni?
Ella kaipasi isäänsä tämä ollessa poissa.
Mutta hän tiesi isän aina palaavan.
- Siellä hän on! - Tervetuloa kotiin, isä!
Kuinka voit?
Olet kasvanut.
Mikä se oli?
Tämäkö?
Se roikkui puusta.
Ehkä sen sisällä on jotakin.
Se on kaunis.
Se on ranskaksi un papillon.
Astut varpailleni.
Saanko luvan?
Katso, äiti! Minä tanssin.
Pikku papillon.
Kaikki oli juuri niin kuin pitikin.
He olivat onnellisia saadessaan elää elämäänsä -
toisiaan rakastaen.
Kuningatar la li la li
Oot kaunehin
Kuningas oon la li la li
Uskollisin
Kuningatar la li la li
Rakastaa vaan
Mutta suru voi saapua mihin tahansa valtakuntaan.
Onnelliseenkin.
Ja niin se saapui Ellan kotiin.
Olen pahoillani.
Kiitos, tohtori.
Tämä oli varmasti raskasta teillekin.
Tule.
Ella.
Ella, kultaseni.
Kerron sinulle salaisuuden.
Salaisuuden, jonka avulla selviät -
koetuksista, joita elämä tuo.
Muista aina tämä.
Ole rohkea ja ystävällinen.
Sinulla on pikkusormessasi enemmän hyvyyttä -
kuin monella ihmisellä koko ruumiissaan.
Siinä on enemmän voimaa kuin arvaatkaan.
- Ja taikaa. - Taikaa?
Totisesti.
Ole rohkea ja ystävällinen, oma rakkaani.
Lupaatko sen?
Lupaan.
Hyvä.
Ja...
Minun täytyy kohta lähteä, kultaseni.
Anna anteeksi.
Annan tietenkin.
Rakastan sinua.
Rakastan sinua, armaani.
Rakastan teitä.
Aika kului ja kipu vaihtui muistoksi.
Sydämeltään Ella pysyi samanlaisena.
Hän muisti äidilleen antamansa lupauksen.
Ole rohkea ja ystävällinen.
Isä oli muuttunut mies.
Mutta hän uskoi parempien aikojen koittavan.
"Saavuttuani kotiin -
aloimme vaimoni kanssa laulaa sydämemme kyllyydestä,
enkä usko kenenkään ihmisen olleen onnellisempi,
kuin me olimme."
Siinä oli tämän päivän Pepys.
Eivätkö onnelliset loput olekin mukavia?
Pidän niistä eniten.
Niin juuri.
Olen tullut siihen tulokseen, että ehkä on aika -
aloittaa alusta.
Aivan, isä.
Muistanet, että jokin aika sitten -
tapasin matkallani Sir Francis Tremainen?
Kyllä.
Hän on Mercerin killan johtaja.
Oli.
Miesraukka kuoli.
Hänen leskensä,
hyvin kunniallinen,
on nyt yksin,
vaikka on nainen parhaassa iässä.
Pelkäät kertoa minulle.
Älä suotta.
Kunhan vain olet onnellinen.
Niin.
Onnellinen.
Luuletko, että se olisi vielä mahdollista,
vaikka en enää uskonutkaan sellaiseen?
Tietenkin, isä.
Hänestä tulee äitipuolesi.
Ja saat seuraksesi kaksi mukavaa siskoa.
Ole rohkea ja ystävällinen.
Tervetuloa, hyvät naiset.
Hän on laiha kuin luudanvarsi!
Ja tuommoinen tukka!
Oikein ystävällistä.
Tervetuloa. Hauska tavata.
Hiuksesi ovat ihanat.
- Kiitos. - Niitä voisi vähän siistiä.
Varmasti.
- Haluatko nähdä taloa? - Mitä hän sanoi?
Hän haluaa näyttää meille mökkiään.
- Taitaa olla ylpeä siitä. - Pidetäänkö eläimiä sisällä?
Hurmaavaa. Kerrassaan hurmaavaa.
Lucifer.
Tulevalla äitipuolella oli tiukka luonne ja hienostunut maku.
Hänelläkin oli ollut surua.
Mutta hän osasi peittää sen hyvin.
Et kertonut, että tyttäresi on noin kaunis.
Hän on tullut...
Äitiinsä.
Niin juuri.
Mitä äiti tarkoitti? Miten niin hurmaava?
Äiti valehteli ollakseen kohtelias.
Suu kiinni.
Kauanko sukunne on asunut täällä?
Yli 200 vuotta.
Eikö tätä ole koskaan kunnostettu?
Anastasia, hiljaa.
He ottavat vielä tosissaan.
Ellan äiti oli eloisa ihminen -
ja päätti palauttaa taloon elämänilon.
Hyi teitä, paroni.
Olen onnettaren suosikki.
Täällä taitaa olla omat juhlat.
Vilma, Tepi, Matilda ja Huli-ahmatti.
Että mitä?
Mitä sinulla on mielessäsi, Lucifer?
Vilma on vieraani, eikä vieraita saa syödä.
Mene nyt. Saat mielin määrin kissanruokaa.
Meidän naisten täytyy pitää yhtä.
Jäät paitsi juhlista.
Eivätköhän ne ole niin kuin muutkin juhlat.
Lähden matkalle heti aamulla.
Ei. Sinähän...
Vastahan sinä palasit.
Onko sinun pakko?
Vain pariksi kuukaudeksi.
Mitä haluaisit tuliaisiksi?
Sinun sisaresi,
sisarpuolesi, ovat pyytäneet -
päivänvarjoja ja pitsiä.
Mitä sinä haluat?
Tuo minulle ensimmäinen oksa, joka koskettaa olkaasi.
Se on outo toive.
Sinun pitää ottaa se oksa mukaasi -
ja ajatella minua, kun katsot sitä.
Ja kun tuot sen takaisin, tulet itsekin.
Sitä minä vain haluan.
Että palaat takaisin.
Kävi, miten kävi.
Minä palaan.
Ella, kun olen poissa,
ole kiltti äitipuolellesi -
ja sisarpuolillesi, vaikka he olisivatkin -
joskus hankalia.
- Lupaan sen. - Kiitos.
Osa minusta jää aina tänne.
Muista se.
Ja äitisikin on täällä, vaikka et näekään häntä.
Hän on tämän paikan sydän.
Hänen vuokseen meidän täytyy aina vaalia tätä taloa.
Kaipaan häntä.
Entä sinä?
Kovasti.
Muista pitsi! Minun on pakko saada sitä!
Ja päivänvarjoni!
Hipiäni vuoksi!
Ellet tiedä, se tarkoittaa ihoa.
Hei sitten!
Hei sitten, Ella!
Olet rakas!
Niin sinäkin minulle!
Hei sitten!
Ella-rakas.
Äläs nyt. Älä itke.
En, äitipuoli.
Älä käytä minusta sitä nimeä.
"Rouva" riittää.
Sinun vaatteesi eivät mahdu tänne!
Muutu sitten pienemmäksi!
Anastasia ja Drusella ovat aina jakaneet huoneen.
He pitävät toisistaan.
Parempi, jos katoaisit kokonaan!
Siitähän sinä tykkäisit!
Voisin repiä sinulta silmät päästä!
Heidän makuutilansa on kovin ahdas.
Isän ja sinun huoneesi jälkeen minulla on suurin.
Ehkä he haluaisivat jakaa sen.
Hieno ajatus.
Olet kiltti tyttö.
Minä voisin mennä...
Ullakolle.
Aivan.
Ullakolle?
Niin.
Vain väliaikaisesti. Kunnes saan sisustettua muut huoneet.
Ullakolla on paljon tilaa.
Pääset rauhaan kaikesta hössötyksestä.
Vielä parempi jos veisit kaikki rojut sinne.
Viihtyisit paremmin.
No...
Täällä minua ei häiritä.
Hei, Huli.
Anna mennä, osaat kyllä.
Tänne te siis tulette turvaan.
Niin kuin minäkin.
No niin.
Kuka auttaisi minua?
Typerys.
Tuo oli kaiken huippu.
Pikkusisko juttelee vintillä tupajumeille.
Oikein mukavaa.
Ei kissoja.
Eikä sisarpuolia.
Siskomme on pöhkö.
Minulla niitä on kaksi.
Minä kuulin tuon.
- Kenelle hän puhuu? - Hän on kaheli.
Laula lintusein
- Huomenta. - Huomenta, Ella-neiti.
Huomenta, Tom.
Laula lintusein...
Hei. Anteeksi, mutta...
Onpa kauniin ruskea. Hyvä.
Kiitos.
- Huomenta. - Huomenta.
Kiitos, Ella-neiti.
Ei kestä kiittää.
Herätkää, tytöt. On lounasaika.
Ellan sisarpuolet eivät olleet aamuihmisiä.
Eivätkä he olleet kovin taitavia kodinhoidossa.
Oikeastaan he eivät olleet taitavia missään.
Ol nuorukainen neitoineen
Heipä hei, heipä hoo
Heipä hei, noninoo
Näin poikki maissipeltojen
He kevään tullen
Käy
He kevään tullen
Käy
Ole vaiti.
Isän matkalta lähettämät kirjeet lohduttivat Ellaa.
Viikot venyivät kuukausiksi,
mutta isän kirje jostain kaukaa saapui joka päivä.
Elle-neiti, posti tuli!
Kunnes eräänä iltapäivänä...
John-setä?
Ella-neiti.
Teidän isänne...
Hän sairastui matkalla.
Hän menehtyi.
Nukkui pois.
Lopussa hän puhui vain teistä.
Ja äidistänne.
Hän käski antaa sinulle tämän.
Entä minun pitsini?
Minun päivänvarjoni?
Ettekö ymmärrä? Ei niillä ole enää väliä.
Olemme hukassa.
Millä me elämme?
Kiitos.
Tämä on varmasti vaikeaa teillekin.
Millä elää, todellakin.
Oli pakko alkaa säästää.
Ellan äitipuoli erotti työntekijät.
Äitipuoli ja sisarpuolet -
kohtelivat Ellaa huonosti.
Vähitellen he alkoivat pitää häntä -
enemmän palvelijana kuin sisarena.
Ella sai tehdä kaikki työt.
Hyvä niin, sillä se auttoi unohtamaan murheet.
Tai niin äitipuoli ainakin väitti.
Hän ja hänen tyttärensä antoivat mielellään -
Ellalle paljon, paljon muuta ajateltavaa.
Tosin he jakoivat ateriansa hänen kanssaan,
tai sen, mitä heiltä oli jäänyt.
Hänellä oli vähäisesti ystäviä.
Tai ne olivat vähäisiä kooltaan.
Siinähän te olette.
Söisittekö kanssani?
Mutta näitä pieniä ystäviään kohtaan Ella oli kiltti -
ja antelias.
Olkaa hyvät.
Joinakin iltoina -
vetoisa ullakko oli liian kylmä nukkumapaikka,
joten hän asettui nukkumaan hiipuvan tulisijan ääreen -
pysyäkseen lämpimänä.
Luulin, että aamiainen on valmis.
Se on, rouva.
Kohennan vain tulta.
Kutsu meidät vastaisuudessa vasta, kun työ on tehty.
Käskystä.
Mitä sinulla on kasvoissasi?
Anteeksi?
Se on tuhkaa takasta.
Pyyhi naamasi.
Tiputat tuhkaa teehen.
Minulla on hänelle uusi nimi. Tuhkapää.
En voisi olla noin likainen.
Likamo.
Tuhkimo!
Se on uusi nimesi.
Voi, tytöt.
Te vasta olette fiksuja.
Kenelle tämä on?
Olemmeko unohtaneet jonkun?
Se on minun paikkani.
On vähän liikaa, että valmistettuasi aamiaisen,
tarjoilet sen ja istut samaan pöytään.
Etkö mieluummin söisi, kun kaikki työt on tehty, Ella?
Vai pitäisikö sanoa, "Tuhkimo"?
Tuhkimo.
Nimet ovat voimakkaita niin kuin loitsut.
Yhtäkkiä Ella huomasi äitipuolensa ja sisarpuoliensa -
tehneen hänestä pelkän tuhkanharmaan -
työmyyrän.
Mene!
Kiireesti, tai he saavat sinut.
Mene!
Rauhoitu!
Ehkä oli hyvä asia, että sisarpuolet olivat julmia.
Muuten hän ei olisi juossut metsään -
eikä tavannut prinssiä.
Rauhassa nyt.
Rauhoitu, poika.
No niin, pysähdy.
Neiti!
Oletteko kunnossa?
Ei hätää.
Olen kunnossa, kiitos.
Oletteko kunnossa?
Minä olen, mutta joku muu säikähti kuollakseen.
Kuka?
Peura.
Mitä pahaa se teille teki,
kun jahtaatte sitä?
Pakko myöntää, etten ole tavannut sitä.
Onko se ystävänne.
Tuttava.
Tapasimme äsken.
Katsoin sitä silmiin -
ja se minua.
Tunsin, että sillä on vielä paljon annettavaa.
Siinä kaikki.
Kuka te olette?
Ei sillä ole merkitystä.
Ette saisi olla näin kaukana metsässä yksin.
En ole yksin. Olen teidän kanssanne, herra...
Kuka te olette?
Ettekö tunne minua?
Tai siis...
Minua kutsutaan Kitiksi.
Isäni kutsuu -
ollessaan hyvällä tuulella.
Ja...
Missä päin asutte?
Palatsissa.
Isäni kouluttaa minusta seuraajaansa.
Oletteko oppipoika?
Tavallaan.
Hienoa.
Kohdellaanko teitä hyvin?
Paremmin kuin ansaitsen, luullakseni.
Entä teitä?
He kohtelevat minua niin hyvin, kuin osaavat.
Olen pahoillani.
Ei se ole teidän syynne.
Eikä varmasti teidänkään.
Ei se ole niin kamalaa.
Monen tilanne on pahempi.
Meidän pitää -
vain olla rohkeita ja ystävällisiä. Eikö niin?
Kyllä.
Olette oikeassa.
Niin minäkin ajattelen.
Älkää antako heidän vahingoittaa sitä.
Niin voi tapahtua, kun metsästää.
Vaikka niin voi tapahtua, sen ei ole pakko tapahtua.
Totta sekin.
Jätätte sen siis rauhaan?
Kyllä.
Kiitos, herra Kit.
Siinähän te olette, majest...
Nimi on Kit. Kit!
Olen Kit. Tulen heti.
Meidän pitää jatkaa matkaa.
Herra Kit.
Kuten sanoin.
Pieni hetki.
Toivon, että me vielä tapaamme.
Niin minäkin.
Ihan kuin olisit ensimmäinen, joka näki sievän tytön.
Ei hän ollut "sievä tyttö".
Tai hän oli sievä tyttö,
mutta hänessä oli muutakin.
Mitä muuta? Tapasitte kerran.
Kuinka voit tietää mitään hänestä?
Rakastuit äitiin ensi silmäyksellä.
Se on eri asia. Äitisi oli prinsessa.
Olisit rakastanut häntä siitä huolimatta.
En olisi tavannut häntä,
sillä se ei olisi ollut sopivaa.
Isäni olisi sanonut minulle juuri näin,
ja minä olisin totellut.
- Et olisi. - Olisin.
- Et olisi. - Näin on.
Miten hän voi?
Majesteetti...
Antaa olla.
Jos sitä on noin vaikea sanoa, minä tiedän sen jo.
Isä.
Näin käy kaikille.
Tule.
Me myöhästymme.
Ja täsmällisyys on -
prinssien hyve.
Hänen majesteettinsa, kuningas.
Isänne taisi moittia teitä käytöksestänne metsässä.
Onko se teidän asianne, suurherttua?
Asiamme ovat yhteiset, teidän korkeutenne.
Oli väärin päästää peura menemään.
Vaikka niin voi tapahtua, sen ei ole pakko tapahtua.
Tai sinne päin.
Herra Phineus, sivellinmestari, odottaa teitä.
Tehkää hänestä vihkikelpoinen, mestari Phineus.
Prinssille on löydettävä morsian,
vaikkei hän minua uskokaan.
Voin tehdä parhaani, majesteetti.
Mutta en ihmeitä.
Kaunis kangas.
Kiitos.
Ihan kuin hän ymmärtäisi taidetta.
Nämä kuvat siis -
lähetetään ulkomaille -
houkuttelemaan ylhäisö niihin sinun tanssiaisiisi?
Jotka ovat perinne. Joita arvostetaan.
Joissa valitset itsellesi morsiamen.
Viehättävää.
Enkö voisi naida kunnon maalaistyttöä, jos joku pitää naida?
Ja mitä tämä "kunnon maalaistyttö" toisi mukanaan?
Miten hän vahvistaisi kuningaskuntaa?
Olemme pieni kuningaskunta suurten keskellä, ylhäisyys.
Maailma on vaarallinen.
Kuuntele, poika.
- Nostan mestaria ylemmäs. - Hyvä.
Haluan nähdä sinut ja kuningaskunnan turvattuna.
Hyvä on, isä.
Yhdellä ehdolla.
Lähetetään kutsut kaikille, ei vain ylhäisille.
Sodat ovat koskettaneet meitä kaikkia.
Mitä tuumitte?
Pitäisikö kansa siitä?
En osaa sanoa, majesteetti.
Mutta minulle se ainakin passaisi.
Asia lienee selvä.
Juhlat kansalle -
ja prinsessa prinssille.
Askel oikeaan suuntaan, jos kysytte...
Emme kysy.
Olen pahoillani. Tuhman pensselin syytä.
Alas, Samson-hyvä.
Tyyny unohtui.
No niin, alas vain.
Olen maassa.
Kirjaimellisesti maassa. Anteeksi.
Tämähän onkin hyvä kulma.
Hienot sieraimet. Saisinko pidemmän pensselin?
Ette näytä voivan hyvin, neiti.
Ette alkuunkaan.
Miksi jäätte tänne kaltoin kohdeltavaksi?
Koska lupasin äidilleni ja isälleni,
että vaalin onnellista kotiamme.
He arvostivat kotiamme,
ja kun he ovat poissa, teen sen heidän puolestaan.
Se on kotini.
Kuulkaa! Kuulkaa!
Hiljaa!
"Nyt -
kahden viikon kuluttua tästä hetkestä -
pidetään palatsissa -
kuninkaalliset tanssiaiset."
"Näissä tanssiaisissa -
vanhaan perinteen mukaan -
prinssi valitsee itselleen morsiamen."
"Sen lisäksi -
prinssin käskystä -
ilmoitetaan täten, että valtakunnan jokainen neito,
ylhäinen tai tavallinen,
on tervetullut mukaan."
"Näin ilmoittaa jalo kuninkaamme."
Anteeksi, rouva.
Ella halusi kovasti tavata Kitin, oppipojan.
Hänen sisarensa olivat lievästi kiinnostuneita prinssin tapaamisesta.
Huijaan hänet rakastumaan minuun. Tulet näkemään!
Tämä on mahtava uutinen.
Rauhoittukaa.
Kuunnelkaa.
Toisen teistä on saatava prinssi.
Sen jälkeen pääsemme eroon veloista, joihin jouduimme,
kun tulimme tänne tuppukylään.
Minäkö prinsessa?
Vaiko minä,
prinsessa?
Kerroit jo uutisen.
Mitä vielä odotat?
Palaa heti kaupunkiin -
ja tilaa ompelijattarelta kolme upeaa iltapukua.
Kolme?
Voi, miten huomaavaista.
Mitä tarkoitat?
Ajatella minua.
Sinuako?
Hän luulee, että kolmas puku on hänelle.
Hidas Tuhkis-parka. Tosi noloa.
Onpa sinulla suuret haaveet.
Ei. Haluan vain tavata ystäväni.
Kuuntele tarkasti.
Yksi puku Anastasialle,
yksi Drusellalle,
ja yksi minulle.
Ei hän tiedä, mitä se tarkoittaa.
Hyvä. Juuri niin.
Asia on selvä.
Ala mennä.
Jokainen tyttö valtakunnassa tahtoo prinssin.
Mene sinne kiireesti, ennen kuin ompelijatar hukkuu töihin.
Mitä hän sanoi?
Osaan ranskaa, mutta en italiaa.
Herätys, teidän korkeutenne. Olette unessa.
Olen pahoillani.
Metsästyksestä lähtien.
Syy on sen ihanan tytön. En saa häntä mielestäni.
Tyttöjä on paljon.
Mutta hänen luonteensa ja hyvyytensä...
Mahtaisiko hänellä olla siskoa?
En tiedä.
En tiedä hänestä mitään.
Ehkä mystinen tyttö tulee tanssiaisiin.
Siksihän halusit kutsua kaikki?
Kapteeni.
Tein sen kansan vuoksi.
Tietenkin.
Kunhan höpisin.
Mitä sitten, jos hän tulee?
Sitten kerrot olevasi prinssi.
Ja prinssi voi valita, kenet haluaa.
Juuri niin.
Isälle ja suurherttualle kelpaa vain oikea prinsessa.
Jos se metsänneito on niin hurmaava, kuin väität,
ehkä he muuttavat mielensä.
Viimein koitti tanssiaispäivä,
jota koko kuningaskunta -
oli odottanut henkeään pidättäen.
Minustako kuningatar?
Kuka? Minäkö?
Tiukemmalle.
Tiukemmalle!
Tiukemmalle.
Se on siinä.
Näytät hyvältä, sisko.
Samat sanat.
Me kilpailemme prinssin kädestä,
mutta ei silti toivota toiselle pahaa.
Ei tietenkään, siskokulta.
Ei tulisi mieleenikään myrkyttää sinua ennen tanssiaisia.
Eikä minun työntää sinua liikkuvista vaunuista.
Eikä minun lyödä sinua päähän palatsin portailla.
Olemme siskoksia.
Ja veri on vettä sakeampaa.
Annetaan prinssin päättää.
Minkälainen hän mahtaa olla?
Mitä väliä sillä on?
Hän on järjettömän rikas.
Eikö olisi kiva tuntea puoliso ennen avioliittoa?
Ei tietenkään. Se voisi muuttaa mieleni.
Sinä tuskin olet edes puhunut miehelle.
Oletko, pulloposki?
Olen kerran.
Hän oli herrasmies.
Takuulla joku mitättömyys.
Tai opiskelija.
Hän oli oppipoika.
Kaikki miehet ovat houkkia, sanoo äiti.
Se on paras oppia heti.
Saanko ensimmäisen tanssin?
Prinssi, hyi teitä!
- Minä haluan kokeilla. - Se on minulla.
- Ei! - Ei!
Ei ollut ensimmäinen kerta,
kun Ella oikeastaan sääli näitä kahta juonittelijaa,
jotka yrittivät peittää ilkeytensä ulkoisella koreudella.
Minun prinssini!
Hän rakastaa minua!
Mutta minusta tulee kuningatar!
Jos ei äitipuoli aikonut tilata neljättä pukua,
Ellan mielestä ei ollut mitään syytä -
olla tekemättä sitä itse.
Ja olihan hänellä pientä apua.
Tyttökultani.
Kun näen teidät tuollaisina,
olen varma, että toinen teistä nappaa prinssin.
Ja minulla on kaksi hevosta samassa kisassa.
Minun tyttärieni säteilyä ei voita kukaan koko kuningaskunnassa.
Tuhkimo?
Se ei maksanut mitään.
Se on äitini vanha leninki.
Korjasin sen itse.
Tuhkimo tanssiaisiin!
Kuka ottaisi piian vaimokseen?
Kaiken vaivan jälkeen...
En halua pilata mitään.
En halua edes tavata prinssiä.
Etkä tapaakaan, koska et lähde mukaan.
Mutta kuningas kutsui -
kaikki maan neitoset.
Häntä minä ajattelenkin.
Olisi loukkaus kuningasta kohtaan -
viedä sinut palatsiin noissa rääsyissä.
Rääsyissä?
Tämä kuului äidilleni.
Ikävä kyllä joudun sanomaan,
että äidilläsi ei ollut makua.
Tämä on vanhanaikainen -
ja hajoaa käsiin.
Olkapää repsottaa.
- Se hajoaa itsestään. - Ja tämä.
Se on naurettava, vanhanaikainen vitsi.
Kuinka saatoit?
Miten niin en saattaisi?
Kukaan ei saa yhdistää tyttäriäni sinuun.
Heiltä menisi maine,
jos he saapuisivat sinne epäsiistin piian kanssa.
Sillä se sinä olet.
Ja tulet olemaan ikuisesti.
Sano minun sanoneen.
Sinä et tule tanssiaisiin.
Liikettä!
Anteeksi, äiti.
Anna anteeksi.
Lupasin olla rohkea, mutta en ole.
En enää.
En usko enää.
Anteeksi.
Voisitteko auttaa, neiti?
Ehkä pala leipää tai lasi maitoa.
Kyllä.
Kyllä, totta kai.
Löydän varmasti jotakin.
Miksi sinä itket?
Ei se ole mitään.
Ei mitään?
Ei mitään.
Mitä on lasi maitoa? Ei mitään.
Ystävällisyys antaa sille merkityksen.
En halua hoputtaa, mutta sinulla alkaa olla kiire, Ella.
Mistä tunnet minut?
Kuka olet?
Kuka olen?
Luulin, että olisit jo arvannut.
Olen pyhä pummikäkesi.
Ei, vaan hyvä kummitäti.
Et voi olla.
Miksi en?
Ei niitä ole.
Ne ovat lasten satuja.
Eikös oma äitisi uskonut niihin?
Älä kiistä, sillä kuulin itse.
Kuulitko sen?
Höpö, höpö.
Aivan. Tärkein ensin.
Puen päälleni jotain mukavampaa.
Näin on parempi.
Mihin jäinkään?
Miten sinä...
Aivan.
Katsotaanpa.
Tarvitsemme jotain, mistä saisi vaunut.
Tuo kaukalo?
Ehkä ei kuitenkaan.
Mieluummin hedelmä tai vihannes.
Onko täällä vesimeloneita?
Ei.
Cantaloupeja?
En tiedä sitä.
Artisokka?
Kumkvatti?
Pihvitomaatti?
Kurpitsoja olisi.
Kurpitsoja?
Tämä on ensimmäinen kertani.
Se on aina mielenkiintoista.
En yleensä käytä kurpitsoita.
Liikaa mössöä.
Hetkinen. Tuo kelpaa.
Kyllä. Veitsi?
Ole hyvä.
Kiitos, kultaseni.
Hei, sinä oudon oranssi vihannesystäväni.
Pikku nipsaus.
Ihanaa!
Onpa se painava.
Varokaa, hiiret.
Ei se mitään.
Tehdään se tässä.
Mikä?
Tehdään kurpitsasta vaunut.
Saat minut hermostumaan.
- Suljenko silmäni? - Voisi olla parempi.
Herranen aika. Tehdään se.
Jotain tässä tapahtuu.
Se konsti oli...
Unohdin, mikä se konsti oli.
Mitä jos...
Jos se vielä tuosta kasvaa...
Niin?
Varo vähän.
Tätäkö halusit?
Niinkö luulet?
Juokse!
Mene suojaan!
Noin!
Vaunut.
Sinä todella olet hyvä kummitätini.
Tietenkin.
En muuttele kurpitsoja kenelle tahansa.
Missä ne hiiret ovat?
Hiiret?
Niin.
Hiiret, hiiret.
Siinähän ne ovat.
Bibbedi-babbedi-buu!
Neljä valkoista oria.
Oletpa sinä komea, Huli.
Mutta miten sinä...
Mihin jäimmekään?
On vaunut, hevoset... Lakeijat!
Lakeijat?
Hei, hieno herra Lisko.
Bibbedi-babbedi-buu!
Hei!
Kutsuitteko?
Sitten tarvitsemme kuskin.
Kuskin?
Sanoinko "kuski"? Tarkoitin hanhea.
En osaa ohjastaa, olen hanhi.
Hus!
Kaikki paikoilleen, nyt on kiire!
Vauhtia!
Hyvä kummitäti!
Mitä?
Pukuni.
En voi mennä tässä mekossa.
- Korjaisitko sen? - Vai korjaisin?
Ei, tehdään ihan uusi.
Ei, älä suotta.
Tämä oli äitini.
Haluaisin pitää tätä, kun menen palatsiin.
Ihan kuin äiti olisi mukanani.
Ymmärrän.
Pahastuisiko hän, jos petraan sitä vähän?
Vähän sinistä mukaan?
Ei.
Siinä.
Se on kaunis.
Äiti ihastuisi siihen.
No niin, alahan mennä. Vauhtia!
Myöhästyt.
Tämä on minulle uutta.
Voi pojat.
Pysäyttäkää vaunut!
Kiitos.
Hetkinen!
Ovatko nuo parhaat kenkäsi?
Ei se mitään. Kukaan ei näe niitä.
Ne pilaavat kaiken. Pian nyt.
Riisu ne pois. Ne ovat aika kauheat.
Otetaan vaihteeksi jotain uutta.
Tämän minä osaan.
Mutta...
Ovatko ne lasia?
Kyllä.
Ja oikein mukavat jalassa.
Sinun täytyy nyt mennä.
Hyvä kummitäti?
Mitä nyt?
Äitipuoli ja tytöt?
Ei hätää.
Varmistan, etteivät he tunne sinua.
Menehän nyt.
Sinä olet menossa juhliin.
Melkein unohdin.
Muista, että taikaa kestää vain aikansa.
Viimeisen kellon viimeinen lyönti keskiyön koittaessa -
murtaa lumouksen,
ja kaikki palaa taas ennalleen.
Keskiyö?
Keskiyö.
Se riittää.
- Alahan mennä. - Kiitos.
Kiitos.
Hanhi, aja.
Näkemiin!
Fujianin prinsessa Mei-Mei.
Seljukin prinsessa Shahrzad.
Zaragosan prinsessa Chelina.
Shonan prinsessa Imani.
Krysanteemivaltaistuimen prinsessa Hiina.
Lady Tremaine tyttärineen.
Olen Drusella.
Ja minä Anastasia.
- Ihmisiä kiinnostaa. - Minä olen se fiksu.
Ja minä se sievä.
Hyvin fiksu neiti Drusella -
ja hyvin sievä Anastasia.
Tulkaa jo.
Venierin lordi.
Ketä sinä etsit?
En ketään.
Taidat etsiä sitä metsän tyttöä?
Sen vuoksi halusit kutsua kaikki.
Tein sen kansan vuoksi.
Tiedän, että kansa on sinulle tärkeä.
Tiedän myös, että pääsi on pyörällä.
Tapasit hänet vain kerran metsässä.
Ja sinä haluat vaimokseni jonkun, jonka tapasin kerran tänään.
Prinsessan.
Prinsessa tai ei mitään.
Portti auki. Joku tulee vielä.
Saanko esitellä hänen korkeutensa, Zaragosan prinsessa Chelinan.
Olette yhtä komea kuin kuvassa.
Ja pikku valtakuntanne on lumoava.
Toivottavasti ette pidä pikku valtakuntaamme liian ahtaana.
Ella-neiti.
Kiitos.
Minua pelottaa, herra Lisko.
Olen vain tyttö, en prinsessa.
Ja minä olen lisko, en lakeija.
Nauti, niin kauan kuin voit.
Majesteetti, teidän kuninkaallinen korkeutenne.
Lordit, naiset ja herrat -
arvon vieraat ja kansa.
Prinssi valitsee nyt partnerinsa ensimmäiseen tanssiin.
Juhla alkakoon!
Suokaa anteeksi.
Pahoitteluni, teidän korkeutenne.
En tiedä, mitä tapahtui.
Herra Kit.
Se olet sinä.
Olethan?
Kyllä vain.
Teidän korkeutenne.
Saisinko...
Tai siis...
Minulle tuottaisi suuren ilon,
jos soisitte minulle kunnian saada viedä teidät tähän -
ensimmäiseen...
Tanssiin?
Niin, tanssiin.
Juuri niin.
Kaikki katsovat sinua.
Usko pois, he kaikki katsovat sinua.
Kuka hän on?
Ei aavistustakaan.
Kuka se on, äiti?
En ole varma, mutta tilanne ei näytä hyvältä.
Hänellä on ihana puku.
- Ja hän on hurjan kaunis. - Keskittykää!
Teidän pöhköjen on hurmattava prinssi. Alkakaa mennä.
Kukaan ei hakenut meitä tanssiin.
Hyvät herrat, tässä ovat tyttäreni, Anastasia ja Drusella.
Menkää jo!
Hymyilkää.
Mennään.
Tuonne päin. Hymyä.
Sinä siis olet prinssi.
En ainoa.
Maailmassa riittää prinssejä.
Minä olen heistä yksi.
Nimesi ei siis ole Kit.
On hyvinkin, ja isäni käyttää sitä,
kun ei ole minulle vihainen.
Mutta et ole oppipoika.
Olen. Kuninkaan oppipoika.
Ammattia oppimassa.
Jestas!
Anna anteeksi.
Arvelin, että se tieto vaikuttaisi käytökseesi.
Pidin sinua tavallisena maalaistyttönä,
mutta huomaan, ettet halunnut hämmentää sotilasta.
Tuskinpa vain.
Ei muita yllätyksiä?
Ei muita yllätyksiä.
Oletko sinä tuossa?
Vihaan kuvia itsestäni. Etkö sinä?
Kukaan ei ole maalannut kuvaa minusta.
Eikö? Jonkun pitäisi.
Kuka hän on?
Hän ei kertonut nimeään, teidän armonne.
Etkö kysynyt?
Olin ihan hengästynyt,
kun kuulutin todella hankalaa prinsessan nimeä.
Ole jo hiljaa.
Ehdottomasti.
Uskomatonta.
Ei. Ei hän.
Eikö sinua kaivata juhlissa?
Ehkä.
Ei palata ihan vielä.
Mikä hätänä?
Heti, kun palaan, minut koetetaan naittaa heidän suosikilleen.
Naimakaupastani pitää olla hyötyä.
Kenelle?
Hyvä kysymys.
Täytyyhän sinun itse saada valita.
Haluan kunnioittaa myös kuninkaan päätöstä.
Hän on viisas hallitsija ja rakastava isä.
Ehkä hän muuttaa mielensä.
Siihen ei ole aikaa.
Kit-parka.
Hän on kuulemma prinsessa.
Prinssi on aika ihastunut häneen.
Tyttö meni suoraan prinssin luokse.
Ihailtavaa tehokkuutta.
Jos hän on prinsessa, tässä voi käydä hyvin.
Lupasin prinssin jo toiselle, prinsessa Chelinalle.
Mutta...
Anteeksi, teidän armonne.
En halua häiritä.
Minun täytyy pyytää anteeksi teiltä, rouva.
En paljasta salaisuuttanne.
Kukaan ei ole nähnyt tätä paikkaa.
Salainen puutarha.
Aivan ihana.
Ole hyvä.
Minun ei pitäisi.
Pitää.
- Minun ei pitäisi. - Pitää.
Hyvä on.
Saanko?
Kyllä.
Se on lasia.
Miksipä ei?
Saanko minä?
Kiitos.
Noin.
Kerro, kuka olet.
Jos teen sen, kaikki voi muuttua.
En ymmärrä. Kerro edes nimesi.
Nimeni on...
Minun täytyy lähteä.
Sitä on vaikea selittää.
Liskoja ja kurpitsoita ja kaikkea muuta.
Odota!
Minne sinä menet?
Olit hurjan mukava.
Kiitos ihmeellisestä illasta. Pidin siitä.
Joka sekunnista.
"Liskoja ja kurpitsoita."
Anteeksi.
Anteeksi! Olen pahoillani.
Hyvänen aika!
Minun prinssini!
Väärä nainen!
Hän tarvitsee tytön nimen.
Tiedetään.
Tytön nimi, ääliö! Hommaa tytön nimi!
Tuo teki kipeää.
Majesteetti.
Neiti.
Olen pahoillani.
Ei syytä huoleen.
Halusin vain sanoa,
että poikanne, Kit, on ihanin tapaamani ihminen.
Kunnollinen ja rohkea.
Kai tiedätte, miten paljon hän rakastaa teitä.
Anteeksi!
Odota!
Minne menet?
Nyt on kiire!
Tule takaisin!
Vauhtia!
Vauhtia, herra Hanhi!
Odota!
Varo!
Kapteeni. Hevoseni.
Ei.
Joku voi juonia sinua pois palatsista.
Isäsi tarvitsee sinua.
Kapteeni!
Minulla oli hauskaa.
Pitikö sinun valita juuri tuo tyttö?
Piti.
Vauhtia, herra Hanhi.
Kiireesti!
Varovasti, herra Hanhi!
Hyvänen aika!
Sinä siellä!
Seis kuninkaan nimessä!
Huono ajoitus.
Pysähtykää!
Tiedän, mitä tehdä!
Niin!
Voi niin!
Avatkaa portti!
Jestas sentään!
Ei, ei, ei.
Olen pahoillani.
Siinä on mukava olla.
Olkaa vaiti!
Tuhkimo!
Tuhkimo! Hänet on herätettävä.
Tuhkimo!
Herää, laiskamato.
Teetä ja pikkuleipiä.
Tervetuloa takaisin!
- Sinäpä olet iloinen. - Ja märkä.
Kävelin sateessa virkistyäkseni.
Tyypillistä.
Teetä.
Emme puhuneet sanaakaan.
Sielumme kohtasivat.
Juuri niin. Minun sieluni ja prinssin sielu.
Sinun sielusi kohtasi ruokapöydät.
Et nähnyt, kun me tanssin.
Kenen kanssa?
Hän ei edes jutellut kanssanne.
Ei se ollut meidän syymme, vaan sen tytön.
Sen mystisen prinsessan.
Mystisen prinsessan?
Kuulostaa aikamoiselta.
Ei hän ollut oikea prinsessa.
Pelkkä koppava tunkeilija, joka teki itsestään numeron.
Se röyhkeä hupakko marssi juhliin -
ilman saattajaa, voitko kuvitella?
Kaikkien kauhuksi hän liimautui prinssiin.
Ja prinssi tanssi sen rumiluksen kanssa.
- Niinkö? - Niin.
Säälistä.
Hän oli liian kohtelias jättääkseen tytön kaikkien nähden.
Mutta hän ei halunnut olla sen ylimielisen likan kanssa,
- ja vei hänet siksi pois. - Ja käski häipyä.
Mutta tyttö kieltäytyi,
joten vartijat ajoivat hänet pois juhlista.
Säälin prinssin huonoa makua.
He kuuluvat yhteen.
Ei se ole tärkeää.
Juhlat pidettiin muodon vuoksi.
Ei prinssi voi valita morsiantaan.
Hänet on luvattu Zaragosan prinsessa Chelinalle.
Suurherttua itse kertoi sen minulle.
Epäreilua.
Kyllä.
Niin se vain menee.
Hei taas.
Kiitos avustanne.
Se oli kuin unta.
Parempaa kuin uni.
Ella kiiruhti kirjoittamaan kaiken ylös,
että muistaisi kaiken kokemansa.
Ihan kuin hän olisi kertonut äidilleen ja isälleen -
kaiken palatsin juhlista ja hetkistään prinssin kanssa.
Varsinkin niistä.
Sinä tulit.
Hyvä.
Voi isä.
Älä lähde.
On pakko.
Et jää yksin.
Ota morsian.
Prinsessa Chelina.
Entä jos käsken sinua?
Rakastan ja kunnioitan sinua, mutta en tottele.
Uskon, ettei meidän tarvitse hakea voimaa ja viisautta -
rajojemme ulkopuolelta.
Se kaikki on tässä lähellä.
Tarvitsemme vain rohkeutta ja ystävällisyyttä sen näkemiseen.
Juuri niin.
Sinusta on tullut mies.
Hyvä.
Ehkä minusta vielä lopussa -
voisi tulla se isä, jonka ansaitset.
Älä mene naimisiin hyödyn takia.
Ota se, jota rakastat.
Etsi se tyttö.
Etsi hänet.
Se, josta kaikki puhuvat.
Se huonomuistinen,
- joka kadotti kenkänsä. - ...kadotti kenkänsä.
Äläkä sure, poikani.
Kiitos, isä.
Kiitos, Kit.
Rakas poikani.
Isä rakas.
Kun suruaika viimein oli ohi, luettiin kansalle kuulutus.
Kuulkaa, kuulkaa!
Kuulkaa!
Uusi kuninkaamme -
julistaa täten sydämensä valituksi -
mystisen prinsessan,
jolla oli -
juhlissa lasiset kengät.
Hän pyytää kyseistä neitoa ilmoittautumaan palatsiin,
jolloin neidon niin halutessa -
prinssi ottaa hänet vaimokseen -
asianmukaisin juhlamenoin.
Tätäkö etsit?
Tähän liittyy varmasti aikamoinen tarina.
Kertoisitko sen?
Etkö?
Hyvä on.
Minä kerron sinulle tarinan.
Olipa kerran -
kaunis nuori tyttö,
joka meni naimisiin rakkaudesta.
Hän sai kaksi rakastavaa tytärtä.
Kaikki oli hyvin,
kunnes eräänä päivänä hänen miehensä,
hänen elämänsä valo, kuoli.
Seuraavan kerran -
hän meni naimisiin tyttäriensä tähden.
Mutta sekin mies riistettiin häneltä.
Naisen oli pakko päivästä päivään kärsiä miehen armasta tytärtä.
Hän oli toivonut naittavansa -
toisen kauniista, tyhmistä tyttäristään prinssille.
Mutta prinssi iski silmänsä lasikenkäiseen tyttöön.
Ja niin -
minä elin onnettomana elämäni loppuun.
Ja sen pituinen oli minun tarinani.
Kerro sinä omasi.
Varastitko sen?
En.
Sain sen.
Vai sait?
Kukaan ei saa mitään.
Kaikesta on maksettava.
Se ei ole totta.
Ystävällisyys ja rakkaus eivät maksa mitään.
Rakkaus maksaa.
Näin sinä maksat minulle,
jos aiot saada toivomasi.
Kukaan ei usko sinua, orpoa piikatyttöä,
jos sanot olevasi prinssin mielitietty.
Mutta kunniallisen suosittelijan avulla -
se saattaa onnistua.
Kun olet naimisissa,
teet minusta kuninkaan taloudenhoitajan.
Anastasia ja Drusella naitetaan varakkaille lordeille,
ja minä ohjailen sitä poikaa.
Ei hän ole poika.
Kuka luulet olevasi?
Kuinka voisit hallita kuningaskuntaa?
Jätä se minulle.
Silloin me kaikki saamme sen, mitä haluamme.
Ei.
Ei?
En pystynyt suojelemaan isääni sinulta,
mutta suojelen prinssiä ja kuningaskuntaa,
tapahtui minulle mitä tahansa.
Nyt teet virheen.
Ei!
Miksi?
Miksi olet niin julma?
En ymmärrä sitä.
Yritin olla ystävällinen sinulle.
Sinäkö? Ystävällinen minulle?
Niin.
Kukaan ei ansaitse tulla kohdelluksi, niin kuin kohtelit minua.
Miksi teet niin?
Miksi?
Koska olet nuori, viaton ja hyvä.
Ja minä...
Ei!
Mistä saitte tämän?
Rähjäiseltä palvelustytöltäni.
Mystinen prinsessa on rahvasta.
Voitte kuvitella kauhistukseni, kun huomasin hänen petoksensa.
Kerroitteko muille?
En edes tyttärilleni.
Salaisuutenne on turvassa.
Säästitte kuningaskunnan häpeältä.
Toivottavasti se säästyy jatkossakin.
Uhkailetteko minua?
Kyllä.
Mitä haluatte?
Haluaisin olla kreivitär.
Ja haluan kaksi tytärtäni hyviin naimisiin.
Selvä.
Entä se tyttö?
Tehkää hänelle, mitä tahdotte.
En välitä hänestä.
Mistä?
Hylättynä tien vierestä.
- Löysittekö hänet? - Sen tytönkö?
Hän on kadonnut.
Siihen on oltava jokin syy.
Ehkä joku kielsi häntä puhumasta.
Älä luovuta, Kit.
Päinvastoin, luovuttaminen on viisautta.
Kansa haluaa uskoa kuningaskunnan olevan turvassa.
Että kuninkaalla on kuningatar ja maalla perillinen.
He haluavat selkeän tulevaisuuden.
Hyvä on. Ollaan sitten selkeitä.
Minä olen kuningas.
Minä määrään, että me etsimme mystisen prinsessan.
Vaikkei hän halua tulla löydetyksi,
minun on nähtävä hänet uudestaan.
Jos häntä ei löydy,
valitkaa valtakunnan hyväksi prinsessa Chelina.
Valtakunnan hyväksi.
Hyvä on, sopii.
Mutta ylhäisyys...
Etsitte häntä kaikin keinoin.
Totta kai, ylhäisyys.
Saatte siitä sanani.
Seuraava.
Kenkä matkasi pitkin ja poikin valtakuntaa -
kiertäen ylhäiset ja alhaiset neidot ja kaikki siltä väliltä.
Herran tähden!
Rouva on hyvä.
No, kokeillaan sitten.
Aivan. Mihin minä menen?
Vai ylöspäin!
Varovasti, jalka voi olla turvoksissa.
Olen ollut...
Hiivan syytä.
Suurherttua oli sanansa mittainen.
Hän teki kaikkensa osoittaakseen prinssille,
ettei mystistä prinsessaa löytynyt.
Ihan passeli!
- Eihän ole. - Onpas.
- Eihän ole. - Se on minun.
- Olen se mystinen prinsessa. - Tänne se kenkä.
Ottakaa se häneltä.
Älkää viekö sitä!
Se kenkä on minun!
Tehkää tietä lasikengälle!
Toinen jalka?
Enpä usko.
Mutta vaikka he yrittivät,
lumottu kenkä kieltäytyi sopimasta kelvollisimpaankaan jalkaan.
Me löysimme sen mystisen prinsessan.
Mikä hätänä, kapteeni?
Emme ole löytäneet tyttöä.
Harmittaa kuninkaan puolesta.
Älähän nyt. Rohkeutta.
On vielä yksi talo.
Emme jätä kiveäkään kääntämättä.
- Hevosia! - Hevosia!
Äiti, meidän tilaisuutemme.
Päästä ne sisään.
Hyvät herrat, mikä ihastuttava yllätys.
Saammeko häiritä?
Tietenkin, teidän armonne.
Olkaa hyvät, tänne päin.
Ella ei tiennyt, keitä alakerrassa oli.
Eikä edes välittänyt.
He eivät kuitenkaan tulleet tapaamaan häntä.
Vilma, lopeta.
Se kutistui.
Vielä kerran.
Riittää.
Vaikka Ella oli surullinen, hän ei ollut toivoton.
Hän tiesi, että juhlat -
ja hetket prinssin kanssa -
haalistuisivat kauniiksi, kaukaisiksi muistoiksi,
kuten isä ja äiti -
ja hänen kultainen lapsuutensa.
Se mahtuu!
Valitan, neiti.
Kuningatar la li la li
Rakastaa vaan
Kuningastaan la li la li
Ainoataan
Hyvä on.
Tehtävämme on lopussa, kapteeni.
Ehkä onni vielä potkii meitä, tytöt.
Aivan, rouva.
Kuningas oon la li la li
Uskollisin
Kuningatar la li la li
Rakastaa vaan
Kuningastaan
La li la li
Ainoataan
Lintunen pien la li la li
Laulusi tuo
Murheet pois vie la li la li
Kuuletteko tuon, teidän armonne?
Lähdetään jo.
Hetkinen vain.
Rouva.
Eikö talossa ole muita neitoja?
Ei.
Oppiko kissanne laulamaan?
Eiköhän tämä esitys jo riitä. Lähdetään.
Mutta hän valehtelee.
Höpsis. Luotan rouvaan. Me lähdemme.
Suurherttua.
Majesteetti.
Kaunista laulua. Taidan jäädä vielä hetkiseksi.
Majesteetti, en tiennyt...
Kapteeni, ottakaa selvää, kuka siellä laulaa.
Ilomielin, majesteetti.
Kuningatar la li la li
Rakastaa vaan
Siinä. Näettekö?
Minähän sanoin, että tämä olisi turhaa.
Se nähdään kohta.
Neiti.
Teitä pyydetään esittäytymään kuninkaalle.
Kiellän sen!
Ja minä kiellän teitä kieltämästä.
Kuka te olette määräämään minua?
Oletteko keisarinna?
Pyhimys?
Jumalatar?
Olen hänen äitinsä.
Et ole koskaan ollut -
etkä tule koskaan olemaan äitini.
Tulkaa, neiti.
Muista paikkasi, likka!
Kelpaisiko hän sellaisena, kuin hän oikeasti on?
Hänellä ei ollut tällä kertaa taikaa apunaan.
Se on ehkä suurin riski meille kaikille.
Tulla nähdyksi omana itsenään.
Ole rohkea ja ystävällinen.
Kuka sinä olet?
Tuhkimo.
Majesteetti.
En ole prinsessa.
Minulla ei ole vaunuja -
eikä vanhempia -
eikä myötäjäisiä.
Enkä edes tiedä, sopiiko kenkä minulle.
Mutta -
jos se sopii,
kelpaanko tällaisena?
Tavallisena tyttönä, joka rakastaa sinua.
Aivan varmasti.
Mutta vain, jos minä kelpaan tällaisena.
Oppipoikana, joka vasta harjoittelee.
Tule.
Tuhkimo!
Ella!
Siskokulta! Olen pahoillani!
Olen tosi pahoillani.
Mennäänkö?
Saat anteeksi.
Anteeksi saaneena tai ei -
Tuhkimon äitipuoli tyttärineen -
poistui pian maasta suurherttuan kanssa,
eivätkä heidän jalkansa enää koskaan astuneet valtakunnan kamaralle.
He olisivat pitäneet toisistaan.
Sinusta täytyy maalata muotokuva.
Voi ei. Vihaan kuvia itsestäni.
Ole ystävällinen.
Ja ole rohkea.
Niin kaikki järjestyy.
Oletko valmis?
Mihin tahansa, kunhan vain olet kanssani.
Oma kuningattareni.
Oma Kitini.
Niin Kit ja Ella menivät naimisiin,
ja Ellan kummitätinä voin kertoa,
että heitä pidettiin kautta aikojen -
reiluimpana ja ystävällisimpänä hallitsijaparina valtakunnassa.
Ja Ella säilytti kykynsä nähdä maailma ei vain sellaisena, kuin se oli,
vaan sellaisena, kuin se voisi olla,
jos uskoi rohkeuteen -
ja ystävällisyyteen sekä silloin tällöin -
pikku ripaukseen taikaa.
CINDERELLA - TUHKIMON TARINA
Minne kaikki katosivat?