HÅKON HÅKONSEN
PIRATEN GRILL
STANDARD DAGLIGE NYHETER
Offiser Howell.
Merrick?
Ja. Det er meg.
Umulig. Merrick er død.
Den britiske marinen prøvde sitt beste,
men jeg lever ennå, min venn.
Du kommer ikke unna med dette, Merrick!
-Gi oss seilaspapirene dine. -Hvorfor det?
Fordi det bare kan være én av deg, og det skal være meg.
Ta av deg uniformen.
Du kommer til å se kjekk ut i denne uniformen, Merrick,
men ikke som en offiser i Hennes Majestets flåte.
Du har ikke det som trengs.
Bare vent til Pappa kommer hjem. Han tar dere.
Faren din kommer ikke hjem. Han er tapt på havet.
Det er han ikke. Han kommer hjem snart.
Han skylder faren min så mye penger at han burde holde seg borte.
NORGE
Pappa?
Pappa!
Pappa. Jeg trodde aldri du skulle komme hjem igjen.
Foten min ble fanget i ei klyverline og jeg falt overbord.
Jens skar meg fri før jeg druknet.
En kaffekopp før du drar?
Er det ikke på tide du viser Håkon hva du har med til ham?
Noe til meg?
Noe jeg drømte om da jeg var på din alder.
Vet du hva det er?
Det er en skipskommisjon fra skuta vår.
Du skal bli den nye dekksgutten, Håkon!
Du er klar for det, ikke sant, gutt?
Pappa, jeg..
-Jeg... -Han er for ung.
Og med den foten din har vi bruk for ham her.
Hvorfor tenkte ikke jeg på det?
Jeg trenger deg her.
Du får vel bli hjemme, antar jeg.
-God morgen. Er Wernes her? -Ja. Wernes.
Hr. Håkonsen.
Jeg hørte om ulykken din. Fryktelig leit.
Jeg er bare glad jeg overlevde.
Men de betaler ikke en mann for å ligge i køya si,
så jeg er redd jeg må be deg om...
Å utvide lånet mitt.
Hvor ille er beinet?
Jeg drar nok ikke til sjøs igjen.
Da kan jeg ikke utvide lånet ditt lenger.
Bli her.
Hallo, hr. Håkonsen.
Lensmann. Wernes.
Dette er gården vår nå.
Dere må forlate den i morgen.
Barna mine er født her. Moren min døde her.
Hør.
Jeg betaler gjelda.
Jeg mønstrer på som dekksgutt på Flora.
Ja.
Det ser ut som du skal til sjøs.
Skal Håkon bli sjømann?
Det er en avtale.
De må dra nå, Anna.
Se her, Håkon.
Denne fikk jeg av min første kaptein.
Han sa den ville lede meg trygt hjem.
Det har den gjort. Vær så god.
Pass på ham, Jens.
Som min egen.
Slipp skjøtene på forre storseil!
Aj aj, båtsmann!
Kapteinen vil snakke med deg, dekksgutt.
Ja?
Håkon Håkonsen. Den nye dekksgutten.
Si meg.
Din far er en kraftig mann.
Hvorfor er du så liten?
Jeg vet ikke.
La meg si deg dette.
Jeg har ikke rom for småbarn ombord.
Du skal jobbe hardt,
være en sjømann,
ellers går du i land i London.
Nei! Det kan du ikke!
Jeg må seile i to år.
Jeg gjør som jeg vil ombord på skipet.
Og du skal aldri svare en kaptein. Aldri.
-Er det forstått? -Ja, kaptein.
Godt. Finn båtsmannen.
Han setter deg i arbeid.
Ja, kaptein. Takk.
Seilet er sikret!
Lett som bare det, gutt, så snart du lærer det.
-Det der lærer jeg aldri. -Jeg skal lære deg det nå.
Jeg skulle snakke med båtsmannen.
Det er meg, det.
Og hvem er det som spør?
Håkon Håkonsen, den nye dekksgutten.
-Kommer du for å få ordrer? -Ja, sjef.
Så du Jens knyte en knute i riggen på formasten?
Ja.
-Opp og løsne den. Omgående. -Løsne knuten?
Fort deg, gutt! Eller prøver du å få oss drept?
Kom igjen. Vi heiser deg opp.
Vent! Vi kan ikke sende ham opp uten bind for øynene.
Husker dere stakkar, unge Karl,
-da vi glemte bind for øynene hans? -Han... så ned.
Jens hadde ikke bind for øynene.
Han hold øynene lukket.
En som har gjort dette så lenge som Jens, trenger ikke det.
-Herregud, den knekker! -Fort! Heis ham opp!
Sånn ja! Få ham opp der.
Inn med ham. Få på bindet.
Du har en jibb på deg.
En hånd for skipet, og en hånd for deg selv,
og ikke se ned!
Å, hjelp!
Vær så snill!
-Ja! -Det holder.
Nok moro.
Typisk deg, Jens, å ødelegge moroa.
Jeg husker da vi spilte deg det pusset, båtsmann.
bare at buksene dine var for våte til å slippe taket.
Ikke spør for mye, Håkon. Bare gjør jobben din,
og hold øynene åpne.
Så finner du ut alt du trenger.
Hei, din idiot!
En slik knute kan koste en mann livet.
Sånn skal en knute være!
Du bør følge godt med.
Klargjør de der...
Pass på.
Hvem står til rors? Så sterk!
Hva foregår her?
Land i sikte!
Kapteinen vil se deg, Håkon.
Det er en lang ferd,
og en vanskelig overfart.
Hver mann må være skikket,
ellers er ingen trygg.
Ikke sett meg i land, kaptein, familien min trenger meg.
Kom hit.
Har du noen gang sett en slik?
-Nei. -Det kalles et fotografi. Se her.
Det er faren din og meg.
Jeg vil du skal ha det.
Det var alt.
Et minne om hjemmet,
under den lange reisen.
Ja?
Takk, kaptein.
Tusen takk, mener jeg.
Jeg hadde det likedan da jeg var på din alder.
Slipp meg, din stinkende slimbøtte!
LONDON HAVN
Her omkring bør du passe godt på alt av verdisaker.
Takk, sjef.
Hallo, sjømann. Vi er matrosens beste venn.
Ikke i dag, mine damer. Jeg har lillebroren min med.
Kanskje broren din kunne trenge litt opplæring, hva?
Jeg sa jo du må passe godt på... verdisakene dine.
Her skal vi.
PIRATEN GRILL
Kom igjen.
Hallo.
-Vær så god, gutter. -Å ja!
-Ned i luka! -Ned i luka.
Melk?
Bånnski.
Bånnski!
Jeg betaler neste runde.
-Ja! -Å ja!
Skål!
-Melk? -Kom igjen! Bånnski.
Bånnski.
-En runde til? -Nei!
Jeg tar denne.
Gutter?
Dere kan ikke lure en ekte sjømann.
Ja.
-Takk. -Vær så god.
Seilasen foran oss fører oss til Sydney,
og videre til Calcutta.
Det er, som dere alle vet, sjørøverfarvann.
Selskapet har hyret en førstestyrmann som kjenner farvannet godt,
Løytnant Howell.
Hr. Howell
er en av de høyest aktede offiserer
i den britiske marinen.
Så, hr. Howell,
Det gleder meg å ha Dem og deres båtsmann hos oss.
Velkommen ombord.
Dere er flotte sjømenn,
og jeg har ingen tvil om at dere vil føre skipet til vår destinasjon
så hurtig som naturen tillater.
Noen av dere er kanskje bekymret for pirater.
Det trenger dere ikke.
Hennes Majestets marine har ekspedert ondskapen
tilbake dit den hører til.
-Det var alt. -Hold klar, forut og akterut!
Slipp bolinene!
-Boliner fri! -Hovedlina fri!
Alle opp og slipp skjøtene!
-Ta ned. -Ta ned fallinene.
Slipp storseilet.
Heis råen.
Hei, dekksgutt. Ikke stå der og sov.
Få disse ned.
Karer!
Fort dere!
"Glass."
"Howell."
Du burde være mer forsiktig med den britiske marinens eiendom.
Men vi holder dette for oss selv,
fordi vi er kamerater.
Alle skip har sine hemmeligheter.
Og en ekte sjømann vet når han skal holde kjeft,
til det beste for skipet
og hans kamerater.
Jeg kjenner ingen hemmeligheter.
Flink gutt.
Du lærer raskt.
KONJAKK
Dra ned, fire på tvers, vend stag.
Gi litt til. Fortsett.
Kaptein?
Er du her fremdeles?
Ja, kaptein.
Kaptein, fins det regler om...
Jeg mener...
Spytt ut. Hva tenker du på?
Om en skipskamerat vet noe om en annen skipskamerat,
eller en offiser, en slags hemmelighet...
Jeg mener... om han vet at noen har tatt med noe ombord,
som han ikke burde, burde det da rapporteres?
Har noen smuglet ombord litt rom?
Ikke ta det så tungt, Håkon.
Jeg vil bare være en ekte sjømann.
Jeg har aldri kjent en mer ekte.
Når det gjelder hemmeligheten din, sov på det.
Og om du fremdeles synes det er nødvendig i morgen,
kommer du og snakker med meg, ok?
Javel, kaptein.
God natt.
God natt, Håkon.
Han trenger hvile, gutt.
-Jeg må snakke med ham. -Nei.
Hvordan står det til med kapteinen i dag?
Han har høy feber.
Det må være tyfoidfeber.
Sannsynligvis, men ingen andre er syke.
Jeg har aldri sett tyfus angripe kun én mann. Har De?
Nei, aldri.
Han er en eldre mann.
Vi overgir derfor hans legeme til dypet,
trygge i håpet
om oppstandelsen og det evige liv
gjennom vår Herre Jesus Kristus.
-Amen. -Amen.
Herren er min hyrde
Meg fattes intet
Han leder meg til hvile
I grønne enger
Han leder meg
Til hvilens vann
Det kan være mange forklaringer for denne lasten.
-Som hva? -Til bruk mot sjørøvere.
Så hvorfor står det "glass,"
når det er våpen?
Hør nå.
Kaptein Howell er en britisk marineoffiser, Håkon.
Han beskytter oss.
Det er ikke gitt oss å spørre.
Kom igjen.
Klargjør lukene for lossing.
Hallo, Håkon.
Sydney er en sånn havn som setter spor i en sjømann.
-Virkelig? -Gjorde det i meg.
Klargjør lasteblokkene. Kom igjen.
SYDNEY MOR
Andre siden.
-Forsiktig der. -"Mor."
Jeg har en beskjed fra kapteinen.
Vi henger etter skjema.
Vi må ta igjen det tapte under overfarten til Calcutta.
All landlov her i Sydney er kansellert.
-Vent nå litt. -Det er urettferdig.
Hr. Thatcher, vi har vært til sjøs i tre og en halv måned.
Vi har jobbet hardt.
Fortjener vi ikke litt fri?
Mine herrer,
må jeg minne dere om at skipet står under den britiske marines befal?
Oppsetsighet er en straffbar handling.
Noen spørsmål?
Godt.
Hva nå?
-Ny kaptein, ny stil. -Stille.
Der oppe.
Fort!
Dette er de nye skipskameratene, båtsmann.
Vis dem innkvarteringen deres.
De sa ingenting om å ta ombord ekstra mannskap, hr. Howell.
Vi trenger dem for å beskytte oss i piratfarvannene.
Fortsett arbeidet.
Vis dem innkvarteringen deres.
Denne vei.
Sikre de linene!
-Sikret! -Aj, aj, båtsmann!
Hvem er der nede?
Ta det rolig! Jeg vil ikke skade deg.
-Du er ei jente. -Og så?
Du har sett jenter før, vel?
Jada, men...
...hva gjør du her nede?
Jeg skal til Calcutta, akkurat som du.
Hvorfor?
For å slippe unna noen
som vil plassere meg på barnehjem, ok?
-Hvorfor bor du ikke med foreldrene dine? -De er døde, om du må vite det.
Hva tror du foreldreløs betyr?
Jeg har en onkel i Calcutta. Derfor skal jeg dit.
Den er min!
Du kan få den, om du holder tett.
-Jeg kan ikke lese så godt. -La meg lære deg.
Nei.
Det trenger du ikke. Jeg holder tett.
-Jeg heter Håkon. -Jeg er Mary.
Og jeg kan lære deg uansett.
"I Xanadu...
...fikk Kublai Khan
et staselig palass befalt."
Hva er Xanadu?
Mamma sa det var det vakreste stedet i verden.
Hvor alle mennesker var lykkelig og trygg.
Men det er bare en historie. Det fins ikke på ekte.
Jo, det gjør det.
Jens, det er greit. Hun er vennen min.
En blindpassasjer, hva?
Hun er foreldreløs.
Hun må til onkelen sin i Calcutta.
Det er for sent å fortelle dere hvor dumt dette er,
og hvor farlig.
Vet du hva straffen for ikke å melde en blindpassasjer er?
Jeg fant disse liggende.
Jeg trodde Håkon hadde smuglet ombord en hund.
Fra nå av holder du deg i køya om natten.
Og du ligger lavt.
Han sladrer vel ikke?
Nei. Jeg stoler fullt og fast på ham.
Vi har en tyv blant oss.
Jeg vil at den skyldige trer fram og tar sin straff.
Dette er en blindpassasjer.
En av dere har holdt henne skjult og stjålet mat til henne.
Pek ut din medskyldige.
Du gir meg intet valg.
Gjør klar til å kjølhale fangen.
Hun er bare et barn!
Ta henne med ned. Sett henne i jern.
Javel. Kom igjen!
Så det var deg.
Du kjenner straffen for å skjule en blindpassasjer.
Gi meg katten.
Denne mannen skal motta 40 slag.
Nei, vent!
Jens gjorde ingenting!
Det var meg.
Håkon!
Katten vil ta livet av ham.
Kaptein, dette kan du ikke gjøre.
Du skal gjøre det.
Plukk opp katten.
Plukk opp katten!
Plukk opp katten, mann!
Gjør din plikt. Ellers gjør jeg min!
-Rydd dekket! -Rydd dekket!
-Kom igjen! Skjær løs råen! -Skjær løs råen! Kom an!
Ta inn bramseilet!
Unna vei, gutt!
Ta roret.
Kjør henne på land!
Hjelp meg, noen!
Hekt av repene!
-Ta storseilet! -Få tak i klyveren!
Pass på!
Hjelp meg!
Sjøsett langbåtene nå!
Hent jenta!
Forlat skuta!
Mary!
Håkon! Nøklene!
Fort deg!
Foten min!
Lås opp foten min! Nøklene!
Kom igjen. Fort!
Fort.
Håkon.
Gå du. Jeg holder lina.
Gå du.
Fort deg.
Fort.
Slipp tauet!
Vi drar ikke uten ungene!
Hører du meg?
Kom igjen!
Gi slipp på den lina!
Kom deg av!
-Vent! -Jens!
Håkon! Kom igjen!
Fort! Kom igjen!
Hei, pass på!
Kom igjen! Fort dere! Hun synker!
Hopp!
Kom igjen!
Kom igjen, Håkon! Hopp!
Jens!
Hjelp!
Hjelp meg, Jens!
Hjelp!
Jens!
Hvor er du?
Jens?
Mary?
Jens?
Mary?
Er det noen her?
Hallo?
Er det noen her?
TIL MARY FRA DINE FORELDRE
I Xanadu
fikk Kublai Khan...
...et staselig palass befalt.
FARE
NØDSIGNAL
JOHN MERRICK SØRHAVETS PLAGE
"Merrick."
Merrick.
Han kommer for skatten sin en dag.
Mamma!
Mamma.
Mamma...
Håkon! Jeg visste det!
Håkon? Jeg visste du var i live.
-Dette er ikke tiden for en gjenforening. -Vent!
Skal du ta hele landsbyen på egen hånd, gutt?
Jens!
De er fredelig, vennlige.
-De reddet livene våre. -De plukket oss opp fra havet,
og deretter har vi reist sammen, fra øy til øy,
på leting etter deg.
-Men Mary slåss med dem. -De guttene?
De mener jeg er søsteren deres, og prøver få meg til å rydde etter dem.
Men det kan de bare glemme.
Hun slåss med dem hver kveld.
Jeg hadde nesten gitt opp håpet om å få se deg igjen,
men det hadde ikke Mary.
Vel...
...jeg...
...bør nok gå og fortelle høvdingen at vi drar.
Håkon, den er vakker.
Jeg trodde du var borte.
Jeg trodde alle var borte for meg.
-Stopp! -Hva er i veien?
En av fellene mine.
Hvorfor?
En dag kommer Merrick tilbake for skatten sin.
Ser dere der oppe?
Ser ut som rep og taljer.
Om du tråkker på den lianen,
kommer du til å henge i toppen av treet.
Kom igjen. Hopp over lianen.
Han har virkelig bygd seg en fin plass her.
Et ekte Xanadu, verdig en konge.
Jeg følte meg som en konge.
Jeg gjorde det.
Men det var ikke helt som hjemme.
Nei.
Vi bør få oss litt søvn.
God natt.
-God natt. -God natt.
Ikke rør lianene!
Javel.
Jeg fatter ikke at du overlevde første gangen.
Jeg gjorde nesten ikke det.
Stakkar Merrick.
Han er virkelig i trøbbel nå.
Forsiktig.
-Sjørøvere. -Vi må holde oss ute av syne.
-Det er Howell. -Merrick.
Han skal få seg en overraskelse.
-Er det ingen av de som virker? -Jeg vet ikke!
Den er borte!
Jeg nekter å tro det! Kom dere ut derfra!
Kom dere ut! Finn skatten!
Den som gjorde dette skal dø. Jeg vil ha skatten min.
Finn den.
Jeg vil ha hver stein,
hvert hull, hvert tre på denne øya finkjemmet.
-Hører dere? Hører dere? -Aj aj, kaptein. Med en gang.
Gå tilbake til skipet.
Hent de andre. Vi blir her.
-Hva med fangene? -Ta med noen av dem.
-Og resten? -Lås dem inne.
Javel. Kom igjen!
Se der.
Det er Berg og Steine.
Takk og pris for at de lever.
Antagelig er resten av mannskapet vårt også det.
Vi drar ikke uten dem.
Kom igjen. Jeg har en idé.
Dette er for dumt. Jeg er den som burde gå.
Håkon kjenner øya best, og Jens, du kan alt annet.
Nei! Det er for farlig.
Jeg snek meg ombord skuta deres mens dere sto vakt.
Jeg tror på henne.
Har du brukt en pistol før?
Jeg tror jeg skal klare meg.
Få skatten trygt ombord, men vent på signalet vårt.
Så utfører du planen.
-Hva hvis du blir fanget? -Det skjer ikke.
Men om det skjer, seiler dere videre uten oss.
Gi min del av skatten til familien min.
-Hva er det du ser på? -Syns jeg hørte noe.
Sikkert bare en fisk.
Hjelp meg å overta skipet.
Har du en kniv? Repene.
Det er bare to vakter igjen ombord.
Kniven din.
Vi tar oss av dem.
Det er den forbannede gutten og vennene hans!
Våkne, idioter!
Løp!
-Ikke la de slippe unna. -De slipper ikke unna. Kom igjen!
De kommer seg unna.
Jens!
Vent! Denne veien. Kom igjen.
Denne veien.
Kom igjen.
Herover.
Fort dere.
Kom igjen. Få ham løs.
Jeg kommer rett bak dere.
-Ta ham! -Aj aj!
Kryss over. Jeg venter på Jens!
-Er du blitt gal, gutt? -Kom igjen! Fort deg!
Kom igjen! Fort dere!
Kom igjen!
Bli her. Jeg kommer straks tilbake.
Jens?
Jens!
Du har ham nå, Thatcher.
Å!
-Jens! -Kom igjen. La oss dra!
-Der er gutten. -Ta dem!
La oss dra.
Ta dem!
Kom igjen.
-Ikke bare stå der! Etter dem! -Hvordan?
Finn en stamme. Lag en bro. Etter dem! Og fang den ungen!
Det hule treet. Vi klarte det.
Hallo, skipskamerater.
Dere hadde ikke tenkt å dra, vel?
Ikke uten å ta farvel med deres gamle kompis.
Nei.
Dere ville vel ikke gjort det?
Du tenkte vel ikke å lure meg, Håkon?
Nei.
Jeg som var så snill mot deg.
Som passet på deg.
Jeg trodde vi var kompiser.
Trodde vi var mer enn det.
Jeg trodde vi var... venner.
Jeg stolte på deg.
Nå skal du høre på meg, gutt.
Jeg teller til tre,
og så sier du hvor skatten min er.
For ellers kommer jeg til å blåse hodet av deg.
Én.
To...
Det fungerte!
Kom tilbake, din lille bytting. Jeg skal flå deg levende!
Vent.
Kom igjen, idioter! Etter dem!
Der er de!
Kom igjen.
Sett seil, Mary!
Her kommer de.
Gjør klar til å seile! Heis storseilet.
Fort dere.
Kom igjen, Håkon.
-Heis storseilet. -Kom igjen! Fort dere!
Håkon!
Fort!
Fortere!
Stødig nå. Jeg har ham i sikte.
-Nå er du ferdig, gutt. -Nei!
-Ja! -Ja!
Kom igjen. Vi er klare til å seile. Kom igjen!
Fort deg, Håkon.
Kom tilbake, din... Kom tilbake hit!
Jeg skal flå deg levende!
Etter dem.
Kom igjen, idioter.
Hva venter dere på? Jeg skal ta deg, din...
De sa du var død.
Håkon.
Jens!
Dette er Mary.
Hun skal bo hos oss en stund.
Hallo, Mary.
Hei.
Håkon, jeg er redd ingen av oss kan bo her lenger.
Gården er til salgs.
Den ble solgt i morges, Pappa.
-Hva? -Gården er vår nå.
-Men hvordan? -Ole, bær opp bagasjen vår.
Javel, min herre.
Det er en lang historie. Kom igjen.