Traducerea și adaptarea: veverița_bc & Dan Bonta$ @ www.titrări.ro
New York, 16 februarie, 1959
Grăbiți-vă ! S-a prăbușit acum zece minute.
Salvarea e pe drum.
Sfântă Tereza, Doamne Dumnezeule, nu mă părăsi...
... dă-mi putere. Vreau să trăiesc. Redă-mi viața.
Paris, Belleville, 1918
- De ce plângi ? - Pleacă naibii de-aici, târâtură !
Sunt atât de singură și nefericită. Viața e atât de grea.
Dar e tot ce știu. Ce altceva mai pot să spun ?
Ce faci aici ?
De ce plângi ? Ești singur ?
Unde-i mama ta ?
Oriunde m-aș duce, în lanțuri,
Peste tot numai durere. Nimic de realizat.
Viața mea e atât de grea. N-am cunoscut nimic altceva,
Sunt singură și nefericită.
Ce bună mamă mai ești !
Spânzurătoarea ar fi o pedeapsă prea ușoară !
Și eu trebuie să trăiesc. Sunt cântăreață !
Dar ai grijă de fiica ta !
Am grijă foarte bine de ea !
Louis, nu te mai pot aștepta aici. Belleville e oribil.
Agentul meu spune că cineva cu talentul meu
ar trebui să se ducă la Constantinopol...
... la fel ca Frehel cântăreața...
Vești bune pentru acrobatul nostru ?
Sigur și Clemenceau îți trimite urările de bine.
Am lăsat-o pe Edith cu mama mea.
Va avea grijă de ea până mă pun iar pe picioare.
Louis, nu te mai pot aștepta.
Anetta.
E cineva acasă ?
Edith ?
Louis ?
S-a terminat.
Bernay, Normandia, 1918
Ea cine e ?
Nepoata ta: Edith.
Ce nume deosebit.
Pare bolnavă.
Vino cu mine.
Ce faci aici ?
Ce îngeraș ! Cum te numești ?
- Înapoi la muncă, Titine ! - E cineva la toaletă sus.
Ce ochi albaștri frumoși ai.
Ascult...
Trebuie să mă întorc.
O să fiu lăsat la vatră în curând. Apoi voi putea lucra ca acrobat din nou.
- O să mă întorc la îngerașul meu. - Nu acum !
- Am terminat, Mama Louise. - Ai grijă la ușă.
Unde e mam ei ?
Habar nu am.
Vrei să rămână aici ?
- Lumea o să vorbească. - Lumea mereu vorbește.
Nu merge cu noi la slujbă ?
- O să întârziem la slujbă. - Lumea nu se învârte în jurul ei.
- Se pare că avem un copil. - Putem s-o vedem ?
- E o fetiță. Vrei niște pâine ? - În regulă, toată lumea să plece, vă rog.
Haide, întreab-o dacă vrea să ne cânte.
Ce păcat că le este interzis comuniștilor să urce pe scenă.
Într-o seară m-am dus la scăldat în costumul meu cel bun,
Nimeni nu mă vedea, Poate în afară de noapte.
Până când a apărut luna, Mi-a venit să zic: luminează-mă.
Apoi am auzit în apropiere
O inimă bătând.
Un bărbat stătea pe o stâncă, Destul de jos încât să mă vadă.
Bărbatul a suspinat "Oh !"
Și din apă, Am suspinat și eu "oh".
M-a văzut goală,
Nu mă acoperea nimic, Am roșit toată noaptea.
M-a văzut goală, Complet goală.
Mi-am acoperit fața.
Dar acum știu că făcând asta
i-am arătat farmecele mele de jos.
M-a văzut goală.
Titine ! Deschide ușa. Ajunge.
- Ce s-a întâmplat ? - A venit cu Edith.
- Ți-am zis să deschizi ! - Ce s-a întâmplat ?
Nimic. Mișcă-te. Clienții vor sosi din clipă-n clipă.
- Deschide ușa ! Altfel o să... - Nu vreau să muncesc.
- Nu vrei să muncești ?
- Unde te crezi, la hotel ? - Edith stă aici cu mine la noapte.
Asta s-o crezi tu.
Eu sunt. Deschide ușa. A venit soldatul.
De parcă-mi pasă. Mincinosul acela cu pretextele lui.
Termină cu prostiile și ieși afară. Altfel o să ajungi pe stradă.
M-am săturat să dramatizezi totul !
Nu vreau prostii.
New York, May 8, 1959
Doug !
Ce, ești gelos ?
O să trimit discurile cu Billie Holiday la hotel.
Mulțumesc, Loulou. Billie și cu mine am fost născuți în același an.
Nu-i așa că e interesant ?
V-am adus schițele mele.
Vreți să le vedeți acum sau mai târziu ?
Mai târziu. Mai întâi trebuie să cânt melodia prostului ăluia.
- Asta e înainte de... - Ce ?
- Nimic. - Când sunteți pregătită.
Sunt pregătită.
Bine.
E Jeanne !
Ce s-a întâmplat ?
- Sânge peste tot... - Nu mai spune !
Voia să ne jucăm de-a doctorul și pacientul, cu instrumentele mele.
Porcul ăla mizerabil !
Titine !
- Va trebui să-i spunem doamnei. - M-ar omorî. Mă doare !
Nu văd nimic.
- Ce ziceți, doctore ? - Mă tem că nu e bine.
Corneea ei e afectată.
A orbit ?
E o infecție.
Răbdare. Chestiile astea pot dura și o lună.
Mergeți cu asta la farmacie.
Mulțumesc.
A cui e copila ?
A nimănui.
Lisieux, Normandia
Tereza, nu ți-am cerut niciodată nimic.
Dar îți cer s-o asculți pe micuța Edith.
Te rog, Edith. Vorbește. Te ascultă.
Tereza, nu vreau să orbesc. Vreau să văd.
Se lovește de toate. Haide.
Vreau să învăț să citesc și să alerg așa cum o făceam.
Nu vreau să fiu oarbă.
Sfântă Tereza, te rog să-l rogi pe pruncul Iisus să aibă grijă de Edith.
Haide.
- Mulțumesc, Sfânta Tereza, Iisus. - Mulțumesc.
Poate să vadă...
Poate să vadă !
Titine, scoală-te !
- Ce s-a întâmplat ? - S-a întors. A venit pentru Edith.
Îmbracă-te.
Nu pot să-mi facă asta !
Cum poți să continui să faci asta ?
O să vadă mult din lumea asta.
Du-te !
Edith !
Titine !
Nu-mi lua fata.
Dă-i drumul !
Ajunge !
A luat-o razna !
Încetează sau te dau afară !
Nu ai niciun drept !
- Nu-mi face asta ! - Pleacă !
S-a terminat ! Pun capăt la tot.
Iată-ne la aeroportul Orly. Pasagerii coboară din avion...
... o văd pe Edith Piaf ! Cu un tânăr la braț.
- Ce-ai adus din America ? - Un american.
Cum îl cheamă ?
Edith, te rog !
La fel ca în cântecul ei, e purtată de mulțime.
Se urcă în nemaipomenitul ei automobil de culoare alb-negru.
Pare extenuată, dar oricum e strălucitoare.
Liniște, vă rog ! Aș vrea să propun un toast...
Te-ai îmbătat !
Tu urmezi să vorbești !
Ajutați-i pe invalizi.
Ferește-te, cântăreț la acordeon, pun eu mâna pe tine.
Perfectă sincronizare.
Cheamă-l pe manager. Vreau șampanie din partea casei.
Eu sunt Edith Piaf și am făcut numai mizerie.
Sărutați-vă între voi ! Chiar și cei care nu vă placeți !
Sărută-mă, Claude.
Tu ești dragostea mea. Te iubesc.
Îmi vine să te sărut, Edith.
- Cine-i disperata asta ? - Habar n-am.
- Tartarul de vită condimentat ? - Unde-i prietenul tău cel chipeș ?
- N-o stânjeni... - Gura. Pe tine cine te-a întrebat ?
Domnișoară ?
Domnișoara Piaf, ce onoare ! Cu ce vă pot ajuta ?
- Cu multe. Aș dori un cadou. - Desigur.
Voiam niște șampanie, dar acum prefer un inel...
... un inel mare incrustat cu diamante.
Nu vă deranjați. Vrem șampanie. Mersi.
Pentru dragostea ce-o nutresc pentru voi toți...
... pe care o apăr. Cineva să mă ajute să mă ridic.
În cinstea lui Marguerite.
Compozitoarea mea și cea mai loială prietenă a mea din branșă.
Nu roși. Ne faci să plângem.
- Ce zici de-o fotografie ? - Nu prea cred.
Baloane și alcool, perfect ! Asta e mâna lui Claude.
Ești așa plictisitor, Loulou.
De-abia ne-am întors la Paris și ne distrăm.
Nu te mai preface că ești amantul nefericit.
Aștept pe cineva.
Nu-ți uita responsabilitățile. Nu ești numai tu.
Mai ții minte prima noapte la Gerney ?
Parcă eram vânzătoare de droguri. Credeai că sunt o prințesă.
Chiar erai o prințesă. Prințesa mea!
Pentru Marguerite.
În cinstea tuturor celor care și-au dorit să sfârșesc prost.
Ei cred că nu știu ! Noroc !
- Ce s-a întâmplat, Louis ? - E în formă proastă.
Pleacă. Suntem ocupați.
Nu ești aici pe post de bibelou. Treci la treabă.
Hai la treabă. Nu e o joacă de copii.
O să-ți câștigi respectul. Ajunge !
Copil prost ! Pe toată lumea încurci !
Du-te în rulotă. Pregătește masa.
Doamnelor și domnilor, aplaudați-l pe Louis, Șarpele Uman !
Ce îngeraș mic.
- Ce vârstă are ? - Zece ani.
N-are mama ?
Ce vrei să zici ?
Ești așa singur.
Ce zici de micul calvados din rulota ta ?
Să mergem.
Știi cine sunt eu ?
Sunt Tereza.
Îți sunt în regulă ochii, drăguțo ?
Da.
Ești așa adorabilă. Pentru cine vrei să te rogi ?
Vreau să mă rog pentru Titine.
Foarte bine. Voi avea grijă de tine.
Să nu uiți niciodată asta.
Oricând te simți singură, amintește-ți că sunt mereu aici.
Da, așa e ! Trebuia să schimbi roata aceea.
Suntem cu toții în aceeași oală !
- Nu-mi pasă ! - Nu ? Atunci du-te naibii !
N-ar trebui să te superi de la așa ceva !
Nu-l suport pe Caroli !
- Ești beat. - Mă duc pe cont propriu.
Slabe șanse ! Nu sunt prea multe circuri.
O să mă descurc foarte bine și singur.
- Chiar când mă obișnuisem cu tine. - Te vei descurca bine și fără mine !
Sfântă Tereza, fă-l, te rog, să se răzgândească.
Nu vreau să plec de la circ.
E varză.
Și acrobația micuței ?
Stai așa. Imediat. Fă ceva.
Înainte ca ei să plece, fă ceva. Grăbește-te.
Haide, fă ceva.
Bravo !
E fiica mea !
Grasse. Octombrie 1963
M-am săturat de sucul ăsta de morcovi.
O să-l bei atâta timp cât am grijă de tine.
- Îmi place să fie mai întunecat. - Soarele îți va face bine.
Știu că e greu, dar trebuie să te odihnești mult...
... și să ai multă răbdare.
- A sunat soțul tău azi... - N-are rost.
Mă deranjează că am exagerat.
Ultimii trei ani au fost groaznici.
Ești o artistă.
Simone ?
O să mai cânt vreodată ?
Paris, Montmartre. Octombrie 1935
Ce e cu tine ?
Mi-e foame.
Mai întâi cântam și pe urmă mâncăm.
Cântă singură și o să fii cerșetoare. Când suntem două e spectacol.
Vreau să cânt aici.
Hei, tu !
E interzis să cântați pe stradă.
Zău așa ?
- Câți ani ai ? - Douăzeci.
Ce-i aia?
- N-a băut mai nimic. - Apropie-te.
Știi să cânți Du Griș?
- Domnule... - Gura !
Dacă o să cântați asta, vă las în pace.
E preferata mea. O să mă prefac că nu vă văd.
Săptămâna viitoare facem 21 de ani. Surori de cinci ani.
Ce preferi, să lucrezi cu mine sau la fabrică ?
Aș prefera să-mi tai gâtul. Tu ?
La ce te referi ?
- Să te sinucizi în lăptărie ? - Taci ! Nu la masă.
Anetta, nu mai suspina, da ?
Uite, e mama ta cea beată.
Edith ?
Ai niște mărunțiș ?
- Atâta ? - N-am prea mulți bani.
- Dă-mi niște bancnote. - Nu am niciuna.
- Dar sunt mama ta. - Du-te dracu' !
- Să cânt ceva ? - Dați-o afară !
Eu sunt o artistă. Tu ce ești ?
O să vezi tu !
- Ce-o să văd eu ? - Când o să ajungi în mizerie.
- Mai încet sau pleacă ! - Când o să fii la ananghie...
Du-te dracu' !
... să nu te bazezi pe fiica ta să-ți dea de mâncare.
- Ajunge. - Eu plec. Mănâncă tu restul dacă vrei.
- Tu nu ești cântăreață, ești o curvă ! - Las-o în pace sau o să-mi dai socoteală.
Nu te sinchisi prea mult !
Du-te dracu' !
Du-te și prostituează-te pe stradă !
Cât încă mai poți !
Mulțumesc, doamnă.
- O să-ți strici vocea în felul ăsta. - Trebuie să mănânc și eu.
Sigur că da.
Poftim. Mă numesc Louis Leplée.
Uite cartea mea de vizită. Vino la Gerney, mâine pe la două.
- Și tu ești cântăreață ? - Nu, dar am alte talente.
Vino cu tot cu muzică, orice ai vrea să cânți.
Și dacă nu vin ?
Asta depinde de tine, fata mea.
Asta e tot ce ai de arătat într-o întreagă zi ?
Așa îmi răsplătești încrederea în tine ?
Am pus puțin deoparte pentru tatăl meu. E bolnav și nu are bani.
- Nu sunt asistent social. - Serios. Chiar e bolnav.
Poate o să înțelegi dacă te arunc în stradă.
Dă-i drumul !
Niciodată ! Prefer să mor de foame decât să fiu curvă.
- Dacă mori, e vina ta ! - Gura !
Vreau mai mult, clar ?
Sau o să-ți depărtezi picioarele, la fel ca celelalte.
Tu primul.
Albert, scuză-mă...
- Te rog rămâi ! - Lasă-l pe nenorocit.
Dă-i ceva de băut.
- Vii la chinez ? - Cine mai vine ?
Cele două italience.
E destul praf și tutun. Și căldura altui corp...
Doar pentru că am făcut-o odată, nu înseamnă că-mi doresc s-o facem din nou.
- Nu începe. - Vrei să-ți explic ?
Nu dau nici doi bani pe tine și vrei să știi de ce ?
Nu, sunt prea proastă ? Pentru că sunt o artistă.
O să ajung în vârf. O știu. Am știut-o din totdeauna !
E Micuța Floare...
... Sfântă Tereza, Prevăd lucruri mărețe.
I-ai văzut hainele ? Pare bolnavă.
Unde a găsit-o ?
E incredibilă.
Șampanie.
- Șeful e înnebunit după ea. - Ce voce !
- E ceva, Louis. - Scutește-mă de gelozia ta, Josette.
- Cum ziceai că te cheamă ? - Edith Giovanna Gassion.
- Nu-i prea impresionant. - Am alte nume:
Huguette Helias, Tania...
... Denise Jay.
- V-ați făcut manichiura ! - Nu asta a fost întrebarea.
- Cânți ca o pasăre. - Credeți ?
Serios ?
- E luat numele Mică Pasăre? - Da, e luat.
O rândunică...
Unei vrăbioare i se spune piaf? Așa i se spune ?
- Vrăbioară. - Genial !
- E o prostie. - Ce știi tu ?
- Vrăbioara. - Cu adevărat genial !
Vei avea nevoie de un repertoriu potrivit.
Les Mômes de la Cloche.
- Știu. - Fă repetiții toată noaptea dacă e nevoie.
O să începem vineri.
Începe spectacolul.
Ai grijă de protejata ta. Începe mai greu.
Sunt pe drum.
Philippo, fără alcool în culise.
- Ce faci ? - N-am avut timp s-o termin.
- Împletesc mâneca. - Acum ! Localul e plin.
Un motiv în plus ! Nu poate cânta așa !
Ia uite, vedeta noastră o îmbracă pe fata cea nouă.
- Nu-i nimic. - Fetelor, grăbiți-vă.
- Trebuie să vomit. - Nu acum. Grăbește-te.
Acum vreo două zile, în drum spre casă, destinul m-a condus...
... la artista pe care o veți vedea în seara asta.
Iat-o, așa cum am văzut-o eu întâia oară, un diamant neșlefuit:
De pe stradă la Gerney: Mica Rândunică.
Mi-e ca o soră.
- Am mințit ? - E extraordinară.
Asta e marea Jean Mermoz.
Asta e pentru tine.
Mulțumesc.
Vino, Edith.
Le-ai câștigat inimile. Și dacă o să continui să faci asta...
... o să-ți fac cunoștință cu cineva care te poate ajuta în carieră.
Bună seara. Mă numesc Marguerite Monnot. Sunt pianistă.
Dacă ai nevoie de muzică, ți-o voi compune cu mare plăcere.
- Mulțumesc. - Vino.
Edith, e le domnul Jacques Canetti. Directorul artistic al Radio Cité.
- Domnișoară, am fost vrăjit. - Mulțumesc.
- Te rog, vino la masa noastră. - Nu pot. Trebuie să plec.
Ce poate fi așa important ?
Mulțumesc.
Ce s-a întâmplat ?
Minunat, minunat...
- Ieși afară imediat sau... - L-a lovit în gură !
Te-am servit timp de o oră !
Du-te dracu', nenorocitule !
Încetează.
Domnișoară, sunteți minunată.
Aproape că-mi cade mâna. Mai vreau balonașe.
Dă-mi sticla.
Am spus că ar trebui să mă asculți.
Radioul este un mediu puternic, nu, Coquatrix ?
- Dar nu subestima Music Hall-ul. - Sigur că nu.
Edith, trebuie să-ți spun ceva.
- Un cântec ? - Desigur.
Raymond ! Mireille, cheamă-l pe Raymond !
A venit cineva pentru tine.
Tipul acela mare vrea să te vadă.
El e Raymond Asso. Scriitor, compozitor, poet.
Mă întorc imediat.
Îmi place munca ta.
Dar nu-mi place fața ta.
Te-am văzut des.
Eu nu te-am văzut.
E miezul nopții, toată lumea în picioare !
- Ești o mare artistă. - Da, port tocuri înalte.
Dacă dorești... Sună-mă. O să aștept.
Papa Leplée !
Un toast pentru Papa Leplée, salvatorul meu.
Grasse. Octombrie 1963
A fost un om foarte discret...
- Ai fost acolo ieri ? - Da, dar nu l-am văzut.
- Deci era acasă. - Posibil. Păcat.
Era discret, atât de drăguț și grijuliu.
Tu aduci ghinion !
E vina ei !
Tu ești Vrăbioară/i>?
- Vino cu mine, te rog. - De ce ?
Urmează-mă.
Lăsați-mă să trec.
Cu tine vorbesc.
- Ai legături cu mafia ? - Nu.
Lăsați-mă în pace.
Și Henri Valette ? Și George, Johnny Marinarul și Albert ?
N-ai auzit niciodată de ei ?
Sunt prieteni de-ai mei. N-au nicio legătura cu asta.
- Complicitatea e o infracțiune. - Sunt nevinovată ! N-am făcut nimic.
- Am pierdut totul. - Unde ai fost aseară ?
Ți-am spus: la petrecere...
Nenorociților, porcule ! E dezgustător !
Nu suntem la teatru.
Se pare că ai niște prieteni tare josnici.
- Nu sunt așa. - Sigur, sunt eu cretin.
- Aveți vreo explicație ? - Nu acum.
E o rușine !
- Înapoi la cloacă cu tine ! - Lăsați-o în pace !
- Nu a făcut-o ea ! - Ai dat vreun nume ?
Suntem la înmormântare. Aveți puțin respect !
- O singură întrebare. - Vulturilor ! Cărați-vă de-aici !
La o parte ! Plecați naibii de-aici !
S-a terminat. Sunt ca și moartă Am fost târâtă în noroi.
Uită totul.
- N-am făcut absolut nimic ! - Știu asta.
Deschideți !
- Ce e ? - Simone Berteaut ?
Da.
Domnișoară, veniți cu noi.
De ce ? Ce-am făcut ?
Mama dumitale a ajuns la o înțelegere cu tribunalul
ca să ajungi la o școală cu internat.
Imediat. Strânge-ți lucrurile.
- Nu ! Rămâne aici. - N-are nicio legătură cu dumneata.
Pentru ultima oară, du-te și strânge-ți lucrurile.
Vreți să mă vedeți moartă ! Asta e, nu-i așa ?
- Dați-mi drumul ! - Rămâne aici. Momone !
Edith, nu-i lăsa !
Lucrurile mele ! N-am niciun lucru ! Ai auzit, rahatule ?
Momone, nu !
Papa Leplée...
Tu l-ai omorât. Unde sunt banii ?
La ce să te aștepți de la o fostă prostituată ?
Toată lumea afară din cabină ! Mamy, tu rămâi.
Am nevoie de o injecție pentru durere.
Cheamă-l pe american.
Poți intra acum.
- Un triumf. Ai fost magnifică. - Doug ?
Am nevoie de aer curat. Mă întorc cu tine la Chálons.
Dar e la vreo 400 de kilometri.
Puteți să vă duceți dracu' ! M-am săturat de voi toți !
Edith, ești extenuată. E o călătorie lungă.
Nu, nu, întotdeauna nu ! Mori !
Hai să ne întoarcem.
Întoarce !
- Ai stricat totul pentru mine ! - Ce-i asta...
Testul sangvin are rezultate catastrofice.
Are două coaste fracturate și n-o putem stabiliza.
Va dura săptămâni întregi.
Eu aș anula toate angajamentele.
E destul de strâns. Te rog să pleci.
Doctore, dă-mi o injecție ca să pot cânta.
Admirația mea nu cunoaște limite.
Posibil, dar eu nu am niciuna.
Anulați concertul, doamnă Piaf. Vă riscați viața.
Ce înseamnă viața fără riscuri ?
Ce i-ai zice unei noi vieți ? Schimbă peisajul.
- Ce anume ? - Peisajul.
De ce nu m-ai sunat mai devreme ?
Am fost ocupată. Nu știam ce vrei de la mine.
Te-am văzut cântând. Ai multe de învățat.
Nu mi-a mai spus nimeni asta.
Peste trei luni nu vei mai fi fata aceea. Zilele tale negre au luat sfârșit.
Avea ochi albaștri ca cerul Ce sclipeau ca fulgerul
în timpul furtunii în noapte
În-timpul-furtunii-în-noapte ! Articulează !
Din nou !
Avea ochi albaștri ca cerul
Astea sunt cuvinte sau zgomote ?
- Ce vrei de la mine ? - Dicție perfectă.
- Cânt așa cum vorbesc. - Rău.
Țipi cuvintele și își pierd înțelesul.
Mai încet, Marguerite.
Repetăm de șase ore. Poate cineva să deschidă un geam ?
O să facem o pauză în curând.
De la început.
Avea ochii albaștri ca cerul, ce sclipeau ca fulgerul.
Într-o furtună...
Nu ești atentă ! Nu creezi nimic.
Trebuie să devii femeia îndrăgostită.
Gândește ca o actriță.
Își bate joc de mine.
Suntem cu toții obosiți. O să facem pauză.
Mă face să mă simt de parcă n-aș ști să cânt.
Cine te crezi ?
Nu te mulțumi cu jumătăți de măsură.
Cânt de la nouă ani.
Ușurel. E ceva nou și dificil.
Interpretezi ceva, înțelegi ? Trebuie să trăiești melodia !
N-a mai avut nimeni nimic cu dicția mea.
Nimeni... ca de exemplu ?
Pierde-vară de la Gerney ? Sau cei de pe stradă ?
Fă ce-ți zic eu, sau te întorci la cloacă.
Edith !
Pentru fata mea care nu și-a uitat tatăl.
Pentru micuța mea !
Profesorul tău e bogat ?
Nu ia niciun ban... O face de dragul artei.
De dragul fundului tău, adică !
- Haide, micuțo, cântă. - Cântă pentru noi !
Așa trebuie să te porți cu ea.
O las să se manifeste cum știe ea.
Eram prea bun pentru ea !
Ești prea rigidă.
Ca un boxeur. Cântatul e o artă.
Trebuie să-ți atragi spectatorii.
Ai niște mâini minunate. Folosește-le.
Cântă cu ele.
Din nou, Marguerite.
Mișcă-le.
Mâinile !
Asta e.
- Arăt ca o tâmpită. - Continuă.
Îmbracă-te cu asta.
Nu asta vor oamenii. Vocea mea vor s-o audă.
Cum poți fi așa talentată și în același timp așa proastă ?
- Deschide ușa. - Îmi vine să vomit !
- E beată ? - E panicată.
Spectatorii așteaptă.
Patru săptămâni m-ai bătut la cap pentru spectacolul ăsta.
Pentru Dumnezeu, du-te pe scenă înainte să distrugă locul ăsta.
E pe drum.
Edith ? Mai ai trei minute.
Aici nu suntem la crâșmă, ci la spectacol. Ce caut eu aici ?
Frica de scenă. E un semn bun.
Edith ?
Da.
Asta e. Pentru asta am muncit noi din greu.
Nu mai poți da înapoi acum.
Deschide ușa.
Nu, nu pot face asta.
Te rog, deschide ușa.
Ridică-te.