God morgon. Om mindre än 48 timmar-
- kommer mänskligheten påbörja sin första resa för att landa på månen.
När Vietnamkriget orsakar spänningar blickar omvärlden mot Cape Kennedy-
- där man jobbar dygnet runt för att förbereda Apollo 11 för uppskjutning.
Efter fyra dagar ska Neil Armstrong och Buzz Aldrin-
- ställa sig på månen sent på söndag kväll den 20 juli.
Översättning: Samuel A. Säll www.primetext.tv
Quang Nam-provinsen, Sydvietnam 14 juli, 1969
Är det inte dags för torkat kött, Joiner?
- Vad fan har han hittat nu? - Joiner?
Våra vänner verkar ha lämnat en liten överraskning.
- Bra gjort. - Härligt. Tack, Joiner.
- Tack, Joiner. - Hur gör han det?
Säg till Jane att sluta ligga med lärarna och skicka nästa paket.
Be henne skicka ost på tub. Tack, Joiner.
- Berätta klart historien. - Var var jag?
Du var på pariserhjulet med miss Ohio i tiara och hela paketet.
Självklart. Vi satt där och hon såg på mig och jag såg på henne.
När vi var högst upp stannade den jäveln.
- Ja, de släpper ju på folk. - Nej, den var död.
Ett kugghjul gick av, eller nåt.
Där satt vi, jag och miss Ohio.
Vi såg ner på det vackra ljuset och fullmånen lyste.
Det var en folksamling under oss.
- Ja, fortsätt. - Hon såg mig i ögonen.
Stämningen var sjukt laddad.
Plötsligt åkte bandet av, hon drog ner dragkedjan och började ta på mig.
- Så ska det låta. - Jag har åkt 1000 gånger.
- Varför har nåt sånt aldrig hänt mig? - Det har det ju.
Men det var dina egna händer.
Skratta inte. Det var inte roligt. Skratta inte.
Joiner. Vad är det för mening med nattvakten?
Minorna kommer att ta hand om de som smyger omkring.
Högkvarteret. Det här är Charlie 2. Vi vill ha en stor pizza. Sätt fart.
Kom igen, det var ju roligt. Inte ens ett leende?
Okej? Kan du inte hälla käften?
Det är Charlie 2! Kontakt med fi! Kontakt med fi!
Begär eldunderstöd och reträtt!
Laddar om!
Herregud!
Fan.
- Är ni okej? - Äntligen!
- Slockna inte. - Vi landar nu.
- Landningsplatsen är säker! - Du kommer att klara dig!
Vi måste sätta fart! På tre. Ett. Två.
- Joiner! Är du okej? - Jag är okej. Lyft!
Lyft!
Skottsäker? I helvete heller.
- Hur mår Burns? - De skickar honom till Da Nang.
Hans tillstånd ska stabiliseras och sen får han åka hem. Du, då?
Fan.
Det stämmer inte.
Visst. Hennes brev och paket kom inte lika ofta.
Men hon har haft tentaperioder.
Universitetet är ett stort steg från high school i Indiana.
Men det här? Det är inte Jane.
Vi har alltid haft vår plan.
- Tror du att det är en annan... - Säg det inte.
Jag är ledsen.
Vad fan ska jag göra nu?
Skaffa en ny plan.
Hongkongs Internationella flygplats Kai Tak
Lystring.
Ni vet hur det går till, men jag ska repetera det.
Allt ni säger och gör påverkar oss alla och hela vårt land.
Minns detta, mina herrar. Sup er fulla. Bli förälskade.
Gör vad ni vill, men klockan åtta om en vecka är det bäst att ni är här.
Uppfattat?
- Jag sa, uppfattat! - Ja, sir!
Höger, vänster om. Försvinn.
Första anhalt är Madam Wus. För ett pris får man brudar, sprit och logi.
- Det blir vår bas. - Horor och sprit? Nu liknar det nåt.
Sen rekognoscerar vi och om det finns bättre brudar så byter vi lokal.
- Joiner behöver ett proffs. - Var fan är han?
- För fan, Joiner. - Vi letar upp honom.
Gå ni. Jag hämtar Joiner. Han gör nog bort sig på telefon just nu.
- Hallå. Vad fan gör du? - Jag ska träffa Jane.
Hon är borta. Du kan inte åka från kriget för att du saknar din tjej.
Du hörde Johnson. Klockan åtta om en vecka. Jag kommer. Vi flyger gratis.
Det är inget skämt.
Jag var så här nära att dö. Det är en centimeter.
Jag fick en ny chans och jag tänker inte kasta bort den i Hongkong.
Så i stället tänker du kasta bort ditt liv? Om du sticker är det kört.
Bara om jag inte kommer tillbaka i tid.
Du blev dumpad. Det suger och du är ledsen. Jag beklagar.
Men det finns en miljon andra tjejer som har samma delar som hon.
Det finns bara en Jane.
Hon är bara en tjej. Jag är ledsen, men du behöver höra det igen.
Hon vill inte träffa dig mer.
Vi ses nästa vecka.
Wright. Kom hit.
15 sekunder. 12, 11, 10, 9...
Lita på mig. Du kommer aldrig att glömma var du var när de landade.
Kan jag få fönsterplatsen?
Vad gör du här? Jag menar allvar. Du måste lämna flygplanet.
Jag kan inte överge min polare.
Om nån ska klara av det här så kan du ge dig fan på att det är jag.
- Det här är ingen lek. - Killarna kommer få spel av det här.
Är du törstig? Jag är törstig.
Tryck inte mer.
En dag i taget. Det är så man överlever.
Så ofta sitter man i bakhåll och man vet inte vem som kan dyka upp.
Man vet inte om det är ens sista stund.
Om jag hade vetat att det skulle bli så här...
Uppe bland molnen med två av de vackraste änglarna jag har sett.
Då kunde de ha behållit sina purpurhjärtan och bronsstjärnor.
Det här räcker som belöning.
Plikten kallar.
- Vi får prata senare. - Okej.
"Du är riktigt duktig, Wright."
"Det var inget. Jag tänkte att du skulle uppskatta flygvärdinnor."
- "Nöjet är..." - Hon blev rädd.
Blondinen eller brunetten?
Jane.
Det var lättare att göra slut än att oroa sig för om jag skulle dö.
När jag visar att inget kommer att hända, kommer hon lugna sig.
- Vi har precis sett folk... - Vi ska förlova oss när jag är hemma.
Vi ville inte förstöra nånting.
Men nu tror jag att hon kanske behöver det.
Nåt att hålla fast vid för att klara av det ensam.
Jag ska fria till henne.
Jättebra. Det är en jättebra idé.
Mina damer och herrar. Apollo 11 har lämnat jordens omloppsbana.
Jag vet att ni tillsammans med oss önskar dem lycka till.
Titta. De har en staty av mig. Tegelkuken.
- Fattar du? - Ja.
Ann Arbor, Michigan
Hur är det, snygging?
- Så det blir ingen middag? - Dra åt helvete, barnamördare.
Ursäkta?
Släpp det.
Är det tacken?
Hej, grabben.
Kan du flytta på dig?
- Har ni verkligen hamnat rätt? - 215 Forest Street.
Jag kan den adressen lika bra som mitt namn.
Det är bra. Studenter måste veta att när de använder Arbor Bank...
...så finansierar de kriget. - Kan jag trycka det?
Vi kör.
Om ni rekryterar så har ni kommit fel.
Nej, jag letar efter Jane.
Det finns ingen som heter Jane här.
- Vänta lite. - Jane?
- Var det för starkt? - Dalton.
Hej, Janie.
Herregud.
Överraskning.
- Herregud, vad jag har saknat dig. - Jag har varit så orolig.
- Otroligt att jag får hålla om dig. - Vad är det som pågår?
Jag trodde att du var i Vietnam.
Fan. Det är alltid så här. Jag är borta i tio minuter och missar allt.
Hej. Jag är menige Micky Wright och det är min polare Dalton Joiner.
- Vem är ni, min sköna dam? - Jag heter Candace.
Det är trevligt att träffas.
Joiner har kommit hem från Vietnam för att träffa Juniper.
Eller Jane, beroende på vem man frågar.
- Juniper? - Borde inte ni hoppa i säng?
Det är otroligt att Juniper har en pojkvän i Vietnam.
Låt mig gissa. Du ser oss och tycker att vi är fienden?
Nej, inte alls. Vi vet att ni har blivit lurade av Nixon-
- Kissinger och Westmoreland, precis som övriga USA.
Det är inte ert fel att ni är outbildade.
- Ursäkta mig? - Oupplysta.
Om ni inte har varit där har ni ingen aning om vad kriget handlar om.
Joiner och jag har varit där i sex långa månader.
Vi vet att kriget är skit. Vi kanske blev lurade eller bara är gammaldags-
- men vi trodde att det rätta var att åka till Vietnam.
- Joiner var frivillig. - Ingen klandrar er.
Kanske det, men ni måste respektera vad han gjorde.
Han hade modet att med egna ögon se att det vi fick höra var lögner.
Vad gjorde han? Han ställde sig upp och gick därifrån.
Kalla mig outbildad eller oupplyst om ni vill-
- men jag är stolt över att ha följt honom ut i strid-
- och jag följde honom hem i protest.
Varför sa du inget?
Det här blir en jättebra artikel.
- Var vill du börja? - Jag vill börja med Jane.
Juniper. Nej, Jane.
Gammaldags äppelvin...
- Det här var en bra idé. - Är du galen?
Hästpiss. Såg du den där Candy?
- Desertörer. Vad fan tänkte du på? - Slappna av. Du är en hjälte.
- Nu behöver du bara gå upp och ligga. - Om de får veta så hänger de oss.
- Jag tror att vi blir skjutna. - Bonnpermis är illa nog.
- Du sa... - Glöm det. Du sa att vi deserterat.
Det är inte några dagar i cellen utan krigsrätt!
Vem ska få veta det? Vi är tillbaka om några dagar. Vi är bland vänner.
Vi är hjältar.
Tänker du aldrig innan du låter skiten flyga ur munnen?
Nej.
Lyssna nu. Du har 72 timmar på dig att knulla skiten ur dig.
Höger, vänster om. Upp med dig.
Jösses. För några dagar sen trodde jag inte vi skulle överleva.
Om jag hade vetat att det skulle bli så här... På en underbar plats-
- med den vackraste ängel jag har sett hade jag kommit hem för länge sen.
Förlåt.
Sa du den vackraste ängeln?
- Ja. - Okej.
Jag skämtade bara.
Läget?
Vad har du gjort här? Har du gjort illa dig?
Det är ingenting. Det är bara en skråma.
Varför kallar du dig Juniper?
Det är bara ett namn.
Herregud. Vet du hur orolig jag var?
- Nästa samtal skulle... - Jag vet.
Det är okej. Du behöver inte vara orolig längre.
Hej.
Förlåt. Det var inte meningen att skrämma dig.
Jag läser en av dina artiklar. Den är ganska bra.
Tack.
Nej. Jag dricker faktiskt inte.
- Verkligen? - Ja.
Jag som trodde att alla journalister var fyllon.
Jag tycker att det ni har gjort är fantastiskt.
Hur klarade ni det?
- Vi gick. - Ni gick?
Vi var ute på spaningspatrull. Jag och Joiner var vid Laos gräns.
Vi började prata om kriget och vad det betydde.
Joiner sa: "Tänk om vi blev saknade i strid?"
Jag är gnist. Jag kan rapportera att vi är hack i häl på elakingarna.
Kallar du vietnameserna det?
Det kallar jag alla som vill döda mig.
Helt okej.
Sen slutade vi meddela dem. Total radiotystnad.
Att sticka var den enkla delen. Att ta sig hem var en annan sak.
Janie.
Jag heter Juniper.
I Thailand sålde vi vapnen och mutade en pilot som flög oss till Singapore.
Han var ganska schysst. Han smugglade oss till Toronto. Sen var det lätt.
Det är sjukt cool.
Varför har ni fortfarande på er uniformerna?
Joiner ville inte skrämma Jane.
- Du... Peter och jag... - Jag förstår.
Vi vill skriva en artikel om er i nästa nummer.
Räcker det inte med att dumpa mig? Du vill få mig skjuten.
Jag lovar att vi inte ska använda några namn.
Vi ska inte trycka den förrän ni har åkt.
Vi vill ha nåt som visar hur det egentligen är där. Sanningen.
Sov på saken. Okej?
Okej. God natt.
- Vem fan ska du föreställa? - Jag är ju desertör.
- Minns du? - Du ser löjlig ut.
Jag måste göra det. Jag måste fria i dag.
Gör det, då.
- Ni fortsatte väl där ni slutade? - Ja.
Ja, men det var annorlunda.
- Fantastiskt. - Ja, ja. Plåga mig inte.
Jag behöver en ring.
- Visst ser Dalton soft ut? - Som aldrig förr.
- Ny uniform, soldaten. - Herregud.
Vi ska till South U. Vi ska göra det till vårt forum. Följ med och titta.
Det låter jättekul.
Där har du det. Dags att köra.
- Har du stålar? - Ja.
Tror du att jag har nån chans med Candace?
- Ärligt? Nej. - Jag hoppades att du skulle säga så.
Kom igen.
Jag måste bara göra ett snabbt ärende, men jag kommer senare.
Vad är det för ärende?
Tänk inte på det. Jag kommer att hitta dig.
Det gör du alltid.
Ärende? Var det allt du kom på?
Hur så?
Du kunde lika gärna ha sagt att du skulle köpa en ring.
- Vad skulle jag ha sagt? - Ärende är jättebra.
Tack.
- Håll dig i skinnet. - Hur kul är det?
- Jag har en viktig fråga, Candace. - Ja?
Var finns det goda burgare?
Jag önskar att Kennedy kunde se sin dröm gå i uppfyllelse.
Han svarade faktiskt på ett av mina brev.
Han tackade, men då jag var fjorton fick jag inte gå med i fredskåren.
När jag var fjorton försökte jag bara få ligga.
Jag borde inte ha sagt det.
Löste du det?
Så småningom.
Jag antar att ni inte får så mycket mat där borta.
Har du nånsin ätit Crat?
Nej, det har jag inte. Jag brukar inte äta råttor.
Du dricker inte, du röker inte på och du äter inte råttor.
- Du är inte särskilt rolig. - Nej, jag antar det.
Det är armémat. Man har inte levat om man inte ätit skinka och limabönor.
Ja, det låter jättegott.
Varför gick du inte med i fredskåren?
- Det fanns viktigare problem hemma. - Dina föräldrar?
Vietnam. Jag började jobba med Bobby Kennedys valkampanj.
Om de inte hade skjutit honom hade kriget varit slut nu.
- Jag tror inte det. - Varför säger du det?
Det är svårt att tänka sig att nån skulle kunna stoppa det bara så där.
Det är svårt att tänka sig att de ska till månen, men det ska de.
- Tack. - Vill du inte ha nåt?
Nej, jag mår illa av att se honom äta.
- Tack. - Det är vidrigt.
- Tänker du äta allt det? - Så småningom.
Dalton.
Stoppa värvningarna! Stoppa värvningarna!
Har de inga jobb?
Gå till jobbet eller protestera mot kriget?
- Det är inget svårt val. - Visst, så länge pappa betalar.
Peter verkar vara en engagerad medborgare.
Han är minst sagt passionerad.
Känner han starkt för att stoppa kriget?
Bland annat.
Som till exempel?
Det är upp till dig. Det är din show.
Vet du vad? Vi kan tända en gnista här.
Ju längre vi låter det fortsätta, desto värre kommer det att bli.
Jag vet inte. Jag tror att det kommer att rinna ut i sanden.
All makt åt folket! All makt åt folket!
- Ray ska hålla tal! - Hallå.
- Hej, Wright. Vi borde nog sticka. - Kom igen.
Vi krigar och protesterar mot kriget samma vecka. Råsoft.
- Jag menar allvar. - Kom igen.
- Kom. - Okej.
All makt åt folket! Vi har makten, potatisgrisar!
Ja.
Jag ska berätta en sak för er.
Medan alla ser upp på månen är det ingen som ser ner på sanningen.
Apollo 11 är ett enda stort distraktionsmoment.
Det är en cirkus. En cirkus som militären har iscensatt-
- för att vi ska glömma dödandet i Vietnam.
De skickar Walter Cronkite och de andra medieledarna till Houston.
Vem bryr sig då om att räkna liken i Saigon den här veckan?
Neil Armstrong och Buzz Aldrin.
Vilka är de?
De är bara ett par clowner i den här miljardcirkusen.
Vakna. Vill ni prata om riktiga hjältar?
Jag pratar om de som riskerar sina liv för nåt de tror på.
Ni behöver inte leta mer, för vi har riktiga hjältar här.
Det stämmer. Jag pratar om två amerikanska soldater-
- som vaknade en morgon i Vietnam och kände att det fick räcka nu!
Två amerikanska soldater som hade modet att säga:
- "Fan heller! Vi tänker inte stanna!" - Oj då.
- Vad sa de? - "Vi tänker inte stanna!"
Desertörer? Inte när jag har befälet.
- Vad sa de? - "Vi tänker inte stanna!"
Då kör vi.
Töm gatorna. Jag upprepar, töm gatorna.
Skingra området.
- Vi sticker nu. - Kom.
Stick hem, snutsvin! Det här är inte Saigon!
- Stick hem, snutsvin! - Stick hem, snutsvin!
Vi har rättigheter. Yttrandefrihet! Första tillägget.
Jane! Nej, Jane!
Jane! Kom.
- Vi måste sticka. - Snutsvin!
Sluta! Sluta, snälla!
Snälla! Sluta!
- Vad håller ni på med? - Isaac!
Kom igen. Jag har dig. Kom igen.
Är du okej? Herregud.
Kom igen.
- Är du okej? - Ja.
Du behöver inte skriva den delen.
Kan nån berätta vad fan det där handlade om?
- Är du okej? - Jag mår fantastiskt.
Ray tog en chans. Ibland måste det bli sämre innan det blir bättre.
Några ungdomar som kastar saker för att de inte har nåt bättre för sig.
Därför är vårt bästa vapen sanningen.
Killar som ni kan göra en insats.
Er berättelse kan visa vad som pågår i den där djungeln.
Jag har aldrig sett nån djungel. Det är risfält, skogar och stigar.
Man går i cirklar hela dagarna.
Jag är ledsen, men du kommer inte stoppa kriget med din lilla tidning.
Isaac. Kan du hjälpa mig?
Okej. Ja.
Det var fint.
- Var så god. - Joiner.
Din kompis har fel.
Om folk läser om er kommer folk från t. Ex. Hammond inte vilja åka dit.
Det är precis så man stoppar kriget och får hem era kompisar.
Säg hej då, Joiner. Vi sticker i morgon.
Jösses.
Vad?
Behöver du nånting?
En kudde, kanske?
Nej, jag tänker inte sova.
Det du gjorde för Isaac var ganska fantastiskt.
Det var det minsta jag kunde göra. Du lät mig sova på din soffa.
Du fick se på när jag åt.
Ja.
Okej.
- God natt. - God natt.
Ja...
Peter tycker att du är en hjälte.
Det gör alla här.
De vill att ni ska stanna hos oss.
Här?
- Det är galet. - Nej. Nej, nej.
Det är det inte.
Peter kan skriva att ni är i Kanada. Vi kan skaffa ett falskt ID.
Nej, Jane.
Jag vill inte ha ett nytt namn.
Jag vill avsluta min tjänstgöring, komma hem och åka hem till Hammond.
- Avsluta din tjänstgöring? Du är... - Nej.
Jag är ingen desertör.
Va?
Jag har permission.
Så vitt armén vet är vi i Hongkong.
- Men alla tror... - Vem bryr sig om vad andra tror?
De idioterna vet inte ens vad de pratar om.
De idioterna är mina vänner.
Förlåt.
Du får inte åka tillbaka.
- Du är redan här, Dalton. - Jane.
Jane.
Vill du gifta dig med mig?
När jag har råd ska jag köpa nåt större. Det lovar jag.
- Du gillar den inte. - Jo, jo.
Det gör jag.
Har du nattvakten?
Har du gjort det?
Ja, vi ska gifta oss.
- Härligt. Grattis. - Tack.
Vi borde fira innan vi åker tillbaka.
Vad är det?
Tack. För att du följde med mig och allt.
- Jag ställer bara upp för min vän. - Det var ganska galet av mig.
Och ännu galnare för dig. Jag uppskattar det.
Ja, ja.
Gå tillbaka till din fästmö. Jag fixar det här.
- Du avskyr det. - Nej, det är bra.
Men vi behöver namnen för att det ska bli äkta.
Det går inte. Jag har lovat Micky.
- Lysande. - Härligt ljud att vakna till.
Klockan är två.
- Har ni smörjmedel? - Vi har nån som lagar den.
Jaså? Sparka honom. Lagren är snustorra.
Sätt i gång den.
Härligt. Tack.
- Jag har flinka fingrar. - Ja, jag ser det.
Jäklar.
- Borde inte ni sticka snart? - Nej, det ska vi inte.
De ska gifta sig.
Eller hur? Visa ringen.
Juniper.
Kom igen. Visa den.
Grattis.
Var ska vi ha den sista stora festen?
- Kom, så dansar vi. - Kan vi inte...
- Uppdrag slutfört. - Ja.
- Vi har ju inte bestämt datum. - Detaljer. Gaska upp dig.
Det är fest.
- Du satte dig på mig. - Prova det här.
- Det rockar röven av Hanoi Gold. - Han är den ende som inte röker på.
- Va? - Kom igen, Dalton.
Släpp loss för en gångs skull.
- Nej. - Så...
Micky. Berätta en sak.
Varför går inte alla andra i väg precis som ni?
För om de får tag i en, så låser de in en på Leavenworth.
Okej, men är inte det bättre än en kula i huvudet?
Ja, kanske i dag.
Hur blir det när de släpper ut en? Vem vill ge dig jobb, då?
Ingen. Man kan lika gärna vara död.
- Var det roligt? - Jag vet inte.
Jag skulle hellre sitta inne än strida.
Jaså? Säg det när du får inkallelseordern.
Okej.
Vill du dansa?
Hemskt gärna.
Varför är du tvungen att bära radion?
Jag bad om det. Jag skulle inte kunna gå i täten som Joiner.
Jag har ingen lyckobringande flickvän hemma.
Vietnam är en enda stor fälla.
Det lär man sig, så fort man kommer dit.
- Vill du berätta vad som hände? - Ja.
Var så god.
Sug in det, håll kvar det, ta en shot och blås ut det.
- För kapten puff. - Kapten puff.
Svep den.
Ja, skål.
Menige Dalton "joint" Jointer. Menige Joiner.
Första dagen träffade jag en stor korpral från Tennessee.
Alla kallade honom Hembränt. Han gick fram till mig och sa:
"Grabben. Anmäl dig frivilligt till att bära radion."
"Du hamnar i mitten. Det är tryggaste platsen."
Jag knallade på och kände mig lurad. Den är tung.
Sen smällde det.
Tätkillen gick på en mina.
Det var Hembränt.
Jag kallade in helikoptern, men han var död när de kom.
Elva dagar till så hade han varit klar.
Joiner tog täten efter det. Vi gick inte på nån fälla efter det.
Titta på min polare nu.
Åk inte i morgon.
Vi måste åka.
Jag vill visa dig en plats innan du åker.
Vart?
En fridfull plats.
En vacker plats.
Du behöver det.
Jag ser redan nåt vackert.
Hallå! Rör henne inte, för fan!
Ingen rör min tjej. Ingen!
Det är okej. - Det är ingen fara. Han strular bara lite.
Lugna ner dig.
Hon är en människa. Ingen äger henne.
- Lugna ner dig. - Upp med dig, din hippiejävel!
- Kom igen! - Sluta. Vad är det med dig?
Mig?
Han tafsade på dig. Vad fan är det med dig, Jane?
- Kalla mig inte det. - Vad?
Jane, Janey. Det är inte jag.
Vad pratar du om?
Gå.
Gå, Dalton.
Ni missfoster kan dra raka vägen till helvetet.
Flytta er!
Jag ska lappa ihop honom igen.
Okej, fortsätt.
- Behöver du verkligen ingenting? - Gå.
Kommer du att klara dig?
- Jag ger mig. - Jag ska träffa Candace.
- Hur mår Dalton? - Jättebra.
Hur tror du att han mår?
- Är du hungrig? - Micky Wright är alltid hungrig.
Jag trodde inte att du skulle komma tillbaka.
Det låter som om du inte känner mig.
- Är vi framme snart? - Kom igen.
- Fortsätt gå. - Nej.
Inte förrän du berättar vad du har för grej med Peter.
- Vad pratar du om? - Det vet du.
Nå?
Tror du att jag skulle vara här om jag hade nån grej med Peter?
- Du är smart. - Jaså?
Du ser alla mina drag på långt håll.
Menar du att vissa faller för den vackraste ängeln?
Ja. Vissa.
- Blunda. - Varför?
- Blunda. - Okej.
Det är en överraskning. Lita på mig.
Okej, nu kan du börja gå.
- Du rör min rumpa. Var det meningen? - Nej.
Fortsätt gå.
Lite till.
Okej.
Nu kan du öppna dem.
En fridfull plats. En vacker plats.
Du borde ha bett mig ta med badbyxor.
Det hade förstört överraskningen.
Tack.
Geronimo!
Det är ett litet steg för en människa-
- men ett stort steg för mänskligheten.
- Det ser vackert ut. - Det har en mörk skönhet.
Det är annorlunda, men det är väldigt vackert här.
Nån sa att jag aldrig skulle glömma var jag var under månlandningen.
Och?
Han hade rätt.
Jag håller med.
Jag kan inte tänka mig att du spelar football och gör folk illa.
Jag kan inte tänka mig att du skulle desertera.
Det är soft.
Jag köpte inte Wrights historia ändå.
Man måste erkänna att han verkligen kan snacka skit.
Ja, det kan han verkligen.
Säg mig en sak, och svara ärligt-
- om du kunde göra om det med vetskapen om hur det är...
Skulle du åka dit ändå?
Jag skulle inte anmäla mig frivilligt.
Och om du fick brevet?
Jag trodde att du pluggade?
Fan, Isaac.
Godmorgon.
Den första morgonen jag vaknade i Vietnam-
- såg jag fantastiska röda fjärilar överallt.
För ett ögonblick glömde jag var jag var.
Ibland tror jag att vi är som dem.
Vi går från plats till plats utan nån egentlig plan.
I alla fall ingen tydlig plan.
Micky. Jag har vänner i Calgary.
- De har en bondgård. Du kan åka dit. - Jag är ingen bonde.
Det är inget att skämta om. Polisen letar efter er.
- De har knackat dörr. - Va?
Förlåt, jag borde ha berättat det tidigare.
- Det var själviskt. - Glöm det. Vi måste sticka.
- Kanada, då? - Jag vet inte. Jag ska varna Joiner.
Släpp av mig här om huset inte är säkert.
Du kan inte flyga omkring planlöst.
Vi ses vid restaurangen. Ge mig några timmar att ordna allt.
- Du missade månlandningen. - Har du sett Juniper?
Nej, jag har jobbat.
Vi måste få Micky och Dalton till Kanada.
Hörde du mig?
De ska inte åka till Kanada.
De ska åka tillbaka till Vietnam.
- Vad pratar du om? - Dalton har inte deserterat.
Han kom hem för min skull. Micky hängde bara med.
- Vi måste dra. Snuten söker oss. - Vet du vad som vore cool?
Om Neil och Buzz bestämde sig för att inte komma tillbaka.
- Det vore nåt. - Ja.
Neil och Buzz tar bondpermis.
Eller ännu bättre. Neil och Buzz deserterar.
- Ursäkta mig? - De har kommit fram.
- Varför åka tillbaka nu? - De kan inte stanna på månen.
Nej, det kan de inte, men det kan vi.
Vad pratar du om? Vi ska inte desertera.
- Varför inte? - För man deserterar inte.
Du ska leda vår trupp för det var det du skrev under på, Joiner.
Var det?
Jag skrev under för att vinna ett krig.
Men jag lärde mig att det inte finns nåt krig att vinna.
Kom igen. Du var ju där när de drog in den söndersprängda killen.
Vi visste då att kriget bara handlade om en sak. Att hålla sig vid liv.
Från den stunden visste jag att jag var tvungen att fokusera på Jane.
Jag måste hålla mig vaken på vakten och kolla hyddan. Hon räknar med mig.
Jag hittade alla fällor för att jag var tvungen!
Utan Jane kommer jag att vara dödens där borta.
Verkligen?
Och killarna, då, Joiner?
Franklin, Sanchez, Burns och jag.
Ska du lämna oss i sticket?
Herregud. Tror du inte att jag vet hur det känns?
Vet du hur gärna jag vill fly med Candace? Jag åker gärna till en gård-
- men det ska jag inte.
Det är tisdag i Hongkong och vi ska tillbaka.
- Burns ska inte åka tillbaka. - Nej, för han räddade våra liv.
Nu ligger han på sjukhus och undrar om han kommer att kunna gå igen.
Du har ett åtagande. Inte att vinna kriget utan att skydda truppen.
Vi räknar med att du ska skydda oss. Varför tror du jag följde med?
Åtagande?
Du vet inte vad det betyder.
Upp med dig!
Burns är död.
Jag har precis pratat med hans pappa.
Stafylokockinfektion. Han lämnade aldrig Da Nang.
Det fanns en kille i vår pluton som hette Burns.
Jag och Joiner låg illa till och vi hade inte en chans att överleva.
Burnsie och killarna riskerade sina liv för att rädda oss.
Jag skulle inte ens vara här utan honom.
Burns blev skjuten. Riktigt illa.
Jag fick precis veta att han dog på ett sunkigt sjukhus i Vietnam.
Är du klar?
Jag är inte på humör för ännu en historia.
- Vad pratar du om? - Har du kul på permissionen?
Har du fått det du ville? Ännu en bra historia till dina vänner?
- Jag ville aldrig... - Utnyttja mig?
Din jävel.
Sa Wright att jag var här?
Isaac.
Det är lustigt.
Jag har en bild i huvudet.
Det är du, jag, ett hus och barn.
Vi bjuder in våra föräldrar på grillmiddag.
Men det är inte din bild längre, Juniper.
Vad är det?
Du kallade mig Juniper.
Det är den du är nu. Eller hur?
Den är verkligen jättefin, Dalton.
Behåll den.
- När går planet? - 8.55.
Jag kommer alltid att älska dig.
Det kommer aldrig att förändras.
Juniper.
Tack för alla paketen. Du gav oss nåt att se fram emot.
Det var så lite.
Det var korkat.
Herregud. Vad håller du på med?
Wright åker inte halvvägs runt jorden utan en tjejhistoria med bra slut.
- Det är över. Vänd. - Nej, det är det inte.
Du ska åka till Candace och vara som Tegelkuken.
Du ska stolt sträcka på dig och aldrig svikta i din övertygelse.
Vad är det?
Jag är imponerad.
Det var nästan roligt. Nästan.
Det är dags att trycka av.
Sikta mot hjärtat.
- Får man lift till busstationen? - Hoppa in.
Vi väntar på Wright.
- Jag vill bara träffa Candace. - Hon vill nog inte träffa dig.
- Och? - Åk till djungeln. Risfälten.
- Jag sa till dig. - Flytta på dig.
Jag ska räkna till tre.
Om du inte flyttar på dig, så går jag igenom dig. Ett. Två.
Förlåt, Pete.
Andas.
Vad gör du här?
Allt var inte en lögn.
Inte att jag föll för dig.
Gör inte så här.
Kan du inte säga nånting?
Gå härifrån.
Du tog nåt fint och gjorde det till ett skämt.
Det är inte sant och det vet du.
Jag är upptagen. Var det nåt annat?
Ja.
Jag är inte som du.
Jag ville inte rädda världen när jag var fjorton.
Jag har aldrig engagerat mig i nånting.
Inte skolan, inte kriget... Inget.
Inte förrän nu.
Jag ska gå.
Jag var i alla fall ärlig om en sak.
Jag älskar dig för den du är och inte för nån sak.
Fan.
- Stopp. - Upp mot väggen.
- Händerna bakom ryggen. - Har du några vapen på dig?
- Nej. Nej! Släpp honom! - Jag vill inte gripa dig med.
Du förstår inte. Han är bara på permission.
- Han har ju på sig uniformen. - Jaså?
Hur förklarar han det här?
Så blir det när man stannar för länge.
Micky. Du måste tro mig.
Jag har inte skrivit det. Jag har inte skrivit det här.
- Jag vet. - Du har rätt...
Han har inga rättigheter. Det är en militärangelägenhet. Var är din vän?
Vietnam.
Okej. Vi väntar på militärpolisen på polisstationen. - Jag är ledsen.
Micky!
Du förrådde honom! Du visste att de inte hade åkt än.
"Ett förfallet, gult hus på Forest."
- Du gav dem i princip vår adress. - Du var inte här!
- Jag tog ett redaktionellt beslut. - Det är skitsnack.
Hela grejen är skit, Candace!
Han ljög för dig.
Han ljög för oss alla.
Och det rättfärdigar det du gjorde?
Du har rätt, Peter. Jag har blivit lurad.
Det är soft. Okej?
Jag trodde att du var en förrädare.
Men du är bara en fegis.
Det kommer inte förändra nånting.
Hur lång tid hade du kvar?
- Sex månader. - Sex månader?
Du var halvvägs.
- Kommissarie Sinclair? - Ja, sir.
Sergeant Freeman från Selfridge ANG ska hämta Michael J. Wright.
Det gick fort. Det var inte ens 30 minuter sen jag pratade med översten.
Vi har genomsökt området i två dagar. Jag tog den här tidigare.
Menige Joiner och jag har försökt minnas var hans vän var hela dagen.
Stämmer inte det, Joiner. Är det han?
Ja.
Vi tog på honom uniformen.
Nu måste vi bara raka honom inför hans långa besök på Leavenworth.
- Lycka till. - Det kommer han att behöva.
Eller hur, pojk?
Följ med.
Adjö, sir.
Ta det lugnt. Han har tjänstgjort i sex månader.
Killarna kommer inte tro mig.
Dalton Joiner befriar Michael J. Wright.
Han avlossade inga skott. Nej, han sänkte kommissarien med skitsnack.
Franklin och Sanchez kommer skita på sig.
- Var hittade du uniformen? - Överskottsbolaget.
- Snygg frisyr. - Dalton Joinerspecial.
Nu sticker vi. Vi ska med ett flygplan.
Jag går nog. Hur kan ni gå i de där?
Sköt om er.
Topher.
Ta hand om Juniper.
Absolut.
Sätt fart. Vi har bara tio minuter på oss.
Kom igen.
- Dela det med killarna. - Vad snackar du om?
Jag är ledsen.
Jag kan inte åka tillbaka.
Jag skulle inte vara till nån nytta.
Be inte om ursäkt. Inte du.
Efter alla dagar du har gått i täten har du gjort tillräckligt.
- Vart ska du? - Jag vet inte.
Vi funderade på Toronto. Kanske Montreal.
- Vi? - Isaac blev inkallad.
En smitare och en desertör?
Jäklar. Jag vill höra allt när jag kommer tillbaka.
Du måste skynda dig.
Hej, soldaten.
Var är Joiner?
Han...
- Han åker inte tillbaka. - Va?
Vad menar du?
Han kan inte gå i täten utan Jane.
Hon var det enda som fick honom att klara det.
Hon fick oss alla att klara det.
Nej.
- Åk inte, Micky. - Lyssna.
Jag vet bara att om jag sviker killarna-
- så kommer jag inte vara till nån nytta för nån.
Jag ska fortsätta gå.
- Jag följer med dig till Kanada. - Nej.
Jag tänker inte göra så mot dig.
Du får stanna här och stoppa kriget.
Det var det du skulle göra.
Jag älskar dig.
Hallå där.
- Vad kul att ses igen. - Ja, detsamma.
- Vill du ha nåt att dricka? - Nej, jag klarar mig. Tack.
Om du tittar noga kanske du får se astronauterna komma hem.
Kära Micky. Topher ringde och sa att du är fri.
Jag skriver det här i taxin om jag skulle missa dig.
Sanningen är att jag redan saknar dig.
Jag förstår nog varför Juniper inte berättade om sin pojkvän i Vietnam.
Folk som jag skulle ha gjort livet jobbigt för henne.
Det är lustigt. Det var visst jag som behövde bli upplyst.
I vår kamp för att stoppa detta onda krig-
- har vi glömt att våra killar där borta inte är de onda.
De försöker bara överleva.
Killar som Joiner som riskerar livet med varje steg.
Och killar som Burns som offrar sina liv för att rädda sina vänner.
Jag hade velat träffa honom och tacka honom för att han räddade dig åt mig.
Och nu ska du hämta din radio.
Jag hoppas att du hör det här meddelandet klart och tydligt.
I ett flagnande, gult, viktorianskt hus på Forest-
- sitter det en lyckobringande tjej och väntar på att du ska komma hem.
Med kärlek från Candace.
Nå?
- Vad är det? - Kom igen.
Jävlas inte med oss. Var är han? Vart åkte ni?
Till månen.
Kära, Candace.
Jag är tillbaka hos killarna, men jag går inte i cirklar längre.
Nu är varje steg jag tar-
- ett steg närmare dig.
Denna dag, den 24 juli 1969-
- har våra astronauter kommit hem efter mänsklighetens möte med ödet.
De är de första som har dansat på månen.
Vi förundras och kan bara spekulera om det som komma skall.
God natt och sov gott.