Berliini, huhtikuussa 1937
Tohtori Halder. Reichsleiter Bouhler odottaa teitä.
Tiedättekö, mistä tässä on kyse? - Missä?
Kirjeessä, jonka sain.
Se oli rekisteröintikeskuksesta...
Perinnöllisten tautien keskuksesta.
Miten se voi liittyä minuun?
Vihjaatteko, että olisi tapahtunut virhe?
Onko tämä huono aika? - On.
Minun piti siirtää opetustunteja -
mutta eihän sitä joka päivä kutsuta Führerin kanslerinvirastoon.
Aivan. Istukaa.
Sensuurikomiteamme pitää silmällä modernia kirjallisuutta.
Varmistamme, että kirjallisuudessa on oikea kansallissosialistinen henki.
Pyysin teidät tänne -
selventämään asiaa, joka on Führerille tärkeä.
Teidän kirjanne.
Se esittää kiistanalaisia kysymyksiä oikeudesta elämään.
Muutamat johtopäätöksenne ovat vallankumouksellisia.
Ovatko?
Oletan, että näkemykset ovat teidän omianne.
Kirjoittamisesta on joitain vuosia.
Se on kaunokirjallinen teos.
Palauta se, Lotte. Ne ovat Ericin läksyt.
Minä tiedän vastaukset. - Anna se takaisin.
Olet enkeli kun laitat taas ruokaa.
Tiedän, Anne.
Oletko varma, ettei se haittaa?
Kun pääsen vauhtiin, en pysty lopettamaan.
Ei haittaa. Lopeta tuo.
Voi luoja. Lotte, tule.
Hämmennä tätä hitaasti. Hyvä tyttö.
Johnny! - Tulen, äiti.
Joku on ovella!
Theodor.
Etkö kuullut, että koputin? - Kuulin.
Matemaatikko. Sellaista tarvitaan. Helen, isäsi tuli.
Sinulle minulla oli asiaa. John!
Eric, nyt saat apua.
Olen sanonut ennenkin, että sinun on päästävä apatiasta.
Tulin juuri rehtorin luota. Mitä sinä oikein teet?
Eräänlaista vihannes... - Gulassia.
Kaikki on muuttumassa.
Vain puolueen jäsenet saavat ylennyksiä.
Jos et ole tarkkana, voitjäädä työttömäksi.
Kyllä, äiti!
Tullaan.
Olen täällä nyt. - Missä sinä olit?
Älä anna heidän viedä minua. - Tuo on Theodor. Helenin isä.
Ikävä kuulla, että olitte taas parantolassa.
Helen, voisitko tulla ylös-
Pitääkö päästä asioille? - En pystynyt pidättelemään.
Hallitsemassamme kielessä korvaamme äänten läpinäkymättömyyden -
ideoiden läpikuultavuudella.
Ideoiden läpikuultavuus. Havainnon suhteellisuus.
Musiikki ja usko. Muisti ja syyllisyys.
Voimakkaimmat muistomme ovat niitä, jotka tulevat tahdottomasti.
Lusikan isku lautasta vasten -
kun hän odottaa kirjastossa.
Yhtäkkiä ilo virtaa hänen lävitseen.
Hän siirtyy ajassa taaksepäin maaseudun juna-asemalle.
Hän näkee auringon valaisevan pienen ryhmän puita.
Ulkona rautatietyöläinen lyö pyörää vasaralla.
Ja kuin kaikuna tästä äänestä...
Hienoa.
Lopetetaan tältä päivältä tähän. Menkää ulos katsomaan.
Menkää siitä.
Professori Mandelstam, eikö meidän pitäisi tehdä tälle jotain?
Puhua vaikka rehtorille?
En usko, että se on hyvä idea.
Kummallekaan meistä. Minun on mentävä vielä pidemmälle.
Laitoksen johtajana minä varmistan, että kielletyt kirjat poistetaan -
ei vain kirjastosta -
vaan myös opetussuunnitelmastasi.
Mitä kirjailijoita tämä koskee?
Esimerkiksi Proustia. - Koska hän on ranskalainen?
Älä ole typerä.
Entä jos en tottele?
Silloin minun on annettava sinulle potkut.
Perhana.
Niin? - Näin, että täällä paloi valo.
Tarvitsen neuvoja. Olen Anne Hartman. Käyn luennoillanne.
Huomasin teidät. Ette ole kurssillani.
Mietitte varmaan, kuka olen. Historiaa minun pitäisi lukea.
Mutta en ymmärrä sen merkitystä.
Istumme luentosalissa kuuntelemassa tylsää vanhaa...
Sitä minä en tarkoittanut. Teidän luentonne ovat niin eläviä.
Ihmisten pitäisi taistella sen puolesta, mihin he uskovat.
Ja mihin te uskotte? - Siinä se juuri onkin.
Tiedän, mistä pidän. Minä tunnen sen syvästi.
Mutta ideat tuntuvat epätodellisilta. - Ehkä te olette siksi täällä.
Yliopistolla siis. Yhdistääksenne intohimon ideoihin.
Toimiko se teille? - Toivoisin niin.
Kyllä, sanoisin niin. Minä uskon tähän.
Kirjoihin?
Kuulostan aika ummehtuneelta.
Olette ehkä oikeassa. Miten vanhat kirjat liittyvät elämään?
Ehkä pitäisi heittää kaikki ulos. Aloittaa kaikki alusta.
Ja tässä minä istun ja kirjoitan jälleen yhtä.
Lisään sen pinoon.
Mistä romaaninne kertoo?
Miehestä, joka tappaa vaimonsa -
koska hän rakastaa häntä.
Nainen on parantumattomasti sairas. - Kammottavaa.
Niin, kuka haluaa lukea jotain niin masentavaa?
Ei, vaan naisen kannalta.
Tietysti ihmiset haluavat lukea sen. Kuulostaa romanttiselta.
Rakkauden puolesta tappaminen.
Viljelen Neckarin rannoilla viljelen myös Reinillä
nyt minulla on rakas ja nyt ei ole ketään
mitä hyötyä on viljelystä jos...
Rakastan tätä laulua.
Ongelma on siinä, että se on kuvitelmaani.
Tämä ei ole hauskaa, Maurice. - Kuinka kauan tätä on jatkunut?
En tiedä.
Joitain kuukausia? - Kolme kuukautta? Puoli vuotta?
En osaa sanoa.
Tammikuusta alkaen? - Jotain sellaista.
Liittyykö se jotenkin...?
Me annamme vallan hullun käsiin.
Ehkä on täysin normaalia paeta fantasian pariin.
Mutta miksi laulaminen? - En tiedä.
Ei aavistustakaan? - Miksi ei?
Minulla ei ole ainuttakaan ajatusta.
Olen kuunnellut koko päivän kotirouvien sairaita fantasioita.
Tarvitsen kylmän oluen ja joutavanpäiväistä jutustelua.
Minä olen hänen opettajani. Meillä on luottamussuhde -
niin kuin sinulla ja potilaillasi. Tai siis normaaleilla lääkäreillä.
Niin, mutta oletko pannut häntä?
Kyse ei ole siitä, olenko pann... maannut Annen kanssa -
mitä en ole, vaan siitä, miksi aloin kuulla Mahleria.
Kiehtovaa, että valitsit juutalaisen.
Hän on todella arjalainen. Ei sillä, etten pitäisi juutalaisnaisista.
Mahler oli juutalainen. - Käännynnäinen.
Mutta... - Tee minulle palvelus.
Älä vedä minua mukaan omiin neurooseihisi.
Sinulla on ongelmia ja kuulet musiikkia.
Meillä täällä oikeassa maailmassa on omiakin huolia.
Sinä et ole huolissasi mistään. Ainakaan paljoa.
Enkö?
Hän on patologinen narsisti.
Ongelma on siinä, että sen sijaan, että hänelle annettaisi sähköä -
kaikki ottavat hänet tosissaan.
Anna sille aikaa, Maurice. Hitler on vitsi.
Hän ei pysy vallassa.
Yllättyisittekö jos kuulisitte, että Führer on lukenut kirjanne?
Führer?
Voisitteko lukea tämän?
Yksi tehtävistämme on hallinnoida kirjeitä -
joita kansalaiset Führerille lähettävät.
Ne kuvaavat muutoshalua, joka maassa vallitsee.
Tämä on... koskettavaa. - Eikö olekin?
Führer on saanut useita kirjeitä ihmisiltä, joiden sukulaiset...
...ovat epäonnekseen parantumattomasti vammautuneita.
He pyytävät häneltä lupaa lopettaa heidän kärsimyksensä.
Tässä kohtaa te tulette kuvaan.
Minäkö? - Me tarvitsemme teiltä tutkielman.
Perustelkaa asiaa samalla tavalla kuin romaanissa.
Puolustuspuhe armokuolemille humanistisin perustein.
Siksikö pyysitte minut tänne?
Miksipä muuten?
En ole asiantuntija.
Äidilläni on krooninen tuberkuloosi.
Führer sanoi, että kirja oli kirjoitettu sydämellä.
Tohtori Goebbelsiinkin se teki vaikutuksen.
Hän oli sitä mieltä, että kirjasta tulisi hyvä elokuva.
Minä pidin kirjan humanistisesta sanomasta.
Kiitos.
Ettekö siis halua minulta muuta? Vain tutkielman?
Teille maksetaan siitä hyvin.
Mutta ennen kaikkea työnne takaa, että humaanius -
säilyy keskeisenä käsitteenä.
Voin kirjoittaa jotain ensi viikoksi. - Mainiota. Ja vielä yksi asia.
Ennen kuin kutsuimme teidät, tutkimme tietysti taustanne.
Olitte rintamalla 1918.
Työskentelette yliopistolla... Kaikki on kutakuinkin kunnossa.
Paitsi yksi asia.
Ette ole liittynyt puolueeseen.
Olen keskustellut asiasta usein appeni, Tohtori Brunaun kanssa.
Hän on alueemme johtavia jäseniä.
Mutta juuri silloin... Mainitsinan sairaan äitini...
Elämäni oli hieman...
...monimutkaista.
Tunnen olevani idiootti.
Minun piti saada puhua kanssanne, joten tulin tänne.
Kesti ikuisuuden tulla raitiovaunulla.
En voinut vain tulla näin myöhään. Ette tiennyt, että tiedän osoitteen.
Kävelin edestakaisin ja yritin päättää, mitä tehdä.
Istukaa toki alas nyt kun olette täällä.
Anteeksi. Kas näin.
Anteeksi, että täällä on tällainen kaaos.
Hankkisimme mieluusti sisäkön -
jos meillä olisi varaa.
Ripustan tämän kuivumaan.
Ehkä jos kirjani joskus julkaistaan.
Otatteko jotain lämmittävää? Minulla on sherrypullo jossain.
Paitsi jos appeni on juonut sen.
Valitettavasti meillä on vain brandyä. - Sopii, kiitos.
Vaimoni on mennyt jo nukkumaan.
Ei sillä, että olisi myöhä. Hän menee sänkyyn aikaisin.
Hän lukee sängyssä.
Onko tämä liikaa?
Olen miettinyt sitä, että pitää löytää jotain, johon uskoa.
Oletteko löytänyt jotain? - Kyllä, luulen niin.
Mutta ongelmani ei ole ratkennut.
Ongelma? Historian suhteen? - Ihmiset.
Ihmiset ovat tärkeitä. He ovat kiehtovampia kuin ajatukset.
Voitte vaihtaa opintosuuntaa johonkin ihmisläheisempään.
Haluan olla teidän kanssanne.
Kunpa kaikki opiskelijani arvostaisivat minua noin.
Etkö saanut sitä seisomaan? - Hiljaa.
Eikö se edes värähtänyt? - En täysin.
Olit varmaan juonut paljon.
Sinulla on paineita.
Olin vähän hämmentynyt. - No niin.
On pitkä aika siitä kun olen tehnyt jotain...
...hetken mielijohteesta.
Ja sitten on Helen. - Ihana Helen. Kuinka hän voi?
En saanut nukuttua. Haluan soittaa vähän.
Olin menossa ylös.
Se on yksi opiskelijani.
Raukka on litimärkä.
En voi lähettää häntä kotiin tässä ilmassa. Tein hänelle vuoteen.
Tarkeneeko miesparka?
Nainen. Annoin hänelle viltin.
Kuka hänelle laittaa aamiaista?
Minä laitan.
Onko kaikki hyvin?
Olen juonut brandyä. - Tule tänne.
Mikä hätänä?
Isäni sanoo, etten pääse mihinkään jos en liity puolueeseen.
Yleensä teet täysin päin vastoin kuin isäni neuvoo.
Entä jos hän on oikeassa? - En pidä siitä kun tuskailet näin.
Sinun on luotettava itseesi.
Sinä teet oikein.
Teet aina oikein.
Niinkö?
Kuulkaa. En voi kieltää sitä, että olen kiinnostunut teistä.
Mutta olen opettajanne ja naimisissa oleva mies.
En vain voi.
Mitä tuo oli? - Paraati varmaan alkoi.
Mikä paraati? - Emmekö siksi tulleet tänne?
Tämä on syrjäisin tietämäni paikka ja sitten he pitävät täällä kokouksen.
Mennään katsomaan. - Ei. En siedä sellaista.
Lähden ennemmin pois ennen kuin meidät nähdään.
Mennään nyt. - Entä jos meidät nähdään?
Sanotaan, että törmäsimme toisiimme.
Miksi edes olisimme täällä? - Nähdäksemme, mistä tässä on kyse.
Kaikki näyttävät iloisilta. Se kai ei voi olla ihan väärin?
En pidä taustalla olevista ideoista. Tai niiden puutteesta.
Tunne tämä energia. Hyvät ihmiset voivat tehdä tällä jotain hyvää.
Oletteko tosissanne? - Kirjojen polttaminen on toki järkyttävää.
Mutta sanoitte itse, että niin voi saada uuden alun.
Tulkaa nyt.
On iso ero siinä, puhuuko vain jostain, vai alkaako toimia.
Teidänlaistenne ihmisten ei pitäisi istua toimistoissa.
Teidän pitäisi rakentaa parempaa tulevaisuutta lapsillemme.
Tulkaa nyt. Olkaa kiltti. - Mutta vain hetkeksi.
Harkitsin vakavasti puolueeseen liittymistä -
mutta en voinut kuvitella itseäni marssimassa ja heiluttamassa lippuja.
Tarkoitin siis, että...
Olette ehkä oikeassa.
Kaltaisenne lahjakas mies menisi ehkä hukkaan rivijäsenenä.
Sturmbannführer Drobisch?
Bouhler täällä. Haluaisin esitellä erään ihmisen.
Meillä ei käy ihan joka päivä vieraita kanslerinvirastosta.
En ole siellä töissä. Olen vain tutkija.
"Vain tutkija"? Palvelitte 24. Brandenburger-rykmentissä.
En ollut taisteluissa. Astuin palvelukseen vasta 1918.
Juuri ajoissa viimeistä suurta hyökkäystä varten. Hienoa.
Toivottavasti olette nälkäinen. - En. Kyllä.
Keisarilla oli oma kaartinsa.
Nyt meillä on Schutzstaffel.
Führerin henkivartiosto? - Se on paljon enemmänkin.
En sano, että teidän pitäisi liikkua autolla revolveri kädessä.
Me haluamme rekrytoida parhaita mahdollisia ihmisiä.
Alojensa asiantuntijoita. Niin kuin te itse.
En sanoisi itseäni asiantuntijaksi.
Tuosta pidän teissä, Halder. Te ette leveile.
Olette nöyrän päättäväinen. Sellaisia ihmisiä me tarvitsemme.
Tämä on imartelevaa -
mutta en tiedä, onko minulla aikaa kun olen töissä yliopistolla.
Emme halua häiritä tärkeää työtämme.
Muokkaatte seuraavaa sukupolvea. Saisitte kunnia-aseman.
Maan terävimmät mielet olisivat hengessä mukanamme.
Jotain ihmeellistä tapahtui.
Se johtuu kirjasta, ihme kyllä.
Jostain syystä he rakastavat sitä.
Helen? Yritän kertoa sinulle jotain.
Anteeksi, mitä sanoit?
John! Oletko se sinä?
Olen!
Tule takaisin sänkyyn.
Siinähän sinä olet. Luulin jo, että hän puijasi minua.
Kuka? - Helen lähetti minut tänne.
Mistä tässä on kyse? - Tarvitsin työrauhaa.
Kuka siellä on?
Anteeksi, minulla on muuta mielen päällä.
Tule. Lähdetään drinkille. Moni potilaani on perunut.
En voi. - Yksi drinkki.
Minä en voi. - Etkö tule alas?
En.
Päästä minut sisälle. - En. Minä teen töitä.
Kiesus...
Onko kaikki hyvin? - Miksi ei olisi?
Sinä olet täällä ja Helen on...
...normaaliakin abstrakti.
Sohvani on vapaa.
Minulla ei ole varaa sinuun.
Mutta poikamiesboksiin on varaa.
Ehkä jos saan valmiiksi tutkielman, jota kirjoitan.
Selvä. Huomaan kyllä kun en ole tervetullut.
Tavataan sitten kun tilanne on rauhoittunut. Lupaan sen.
Ei minun vuokseni tarvitse.
Saanko esitellä, tässä Anne? - Ilo tavata, Frau Professor.
Ei, me emme ole... - Onpa ihastuttava juhlasali.
Freddie. - Kippis.
Johnilla on kanslerinviraston määräämä salainen tehtävä.
Se on lyhyt tutkielma, joka piti kirjoittaa.
Minä opetan yliopistolla. - Tunnette varmaan Theodorin.
Luonnollisesti.
Joskus olisin ilahtunut tavatessani sinut tällaisessa tilaisuudessa -
mutta kansallissosialistinen aate ei ole mikään tekosyy -
unohtaa velvollisuudet aviomiehenä.
Pelkään tulevaisuuden vuoksi kun moraalittomia miehiä rekrytoidaan.
Tohtori Brunau on appeni. Vaimoni ja minä olemme eroamassa.
Hylkäsit Helenin tämän huoran vuoksi. - Älä sekoita Annea tähän.
Vika on täysin minun. Suokaa anteeksi.
Miksi meidän on lähdettävä. Sinä et ole se, joka on humalassa.
Paskiainen. - Minne te menette?
Elizabeth, voitko huolehtia Annesta hetken verran?
Minulla on asiaa Johnille. - Sinulla ei taida olla lapsia?
Ei vielä. - Olet liian nuori.
Jos joudun kuuntelemaan vielä yhdenkin äidin kehuja lapsestaan...
Minä voisin ottaa drinkin.
Älä pyydä anteeksi. Jos olet meidän joukoissamme -
vanhat säännöt eivät enää päde.
Himmler.
Hän muistuttaa ehkä pankinjohtajaa, mutta miettii seksiä uudella tavalla.
Hän haluaa meidän pistävän paksuksi runsaasti tyttöjä -
jotta he voivat lahjoittaa lapsen Führerille.
Se on kansallinen velvollisuutemme.
Kunhan kyseessä on oikeanlainen tyttö.
Mutta se ei ole ongelma sinulle.
Hän on varsinainen Rheinmädchen. - Niin on.
Äiti... - Minä puran laukkuni.
Nyt ei pureta laukkuja. Emme ole vielä lähteneet.
Mutta minä tulin juuri. - Ei, äiti. Sinä heräsit täällä.
Olet ollut täällä kauan. Nyt pääset kotiin.
Talo palaa. - Eikä pala.
Voi luoja.
Mitä sinä teet? - Paistan sipulia.
Pitääkö se tehdä nyt? - Kyllä, jotta voit opettaa minua.
Joskus ei olisi sattunut niin paljon, vaikka rakastat toista.
Mutta pari viikkoa sitten aloin rakastua sinuun taas.
Aloit herätä henkiin taas. - Niin, siltä se tuntui.
Puhuin isän kanssa. Aiheuttiko hän skandaalin?
Kerjäsin sitä itse. - Hän ei saisi ajatella sinusta pahaa.
Hänellä on siihen hyvät syyt. - Hän ei tiedä, millainen minä olen.
Älä ole minulle mukava.
En minä olekaan.
Äiti, mitä tapahtui? - Yritin laskeutua alas.
Oletko kunnossa? - Olen.
Mitä oikein olet tehnyt?
Etkö voinut odottaa minua? - En voi odottaa koko päivää.
Piano tekee minusta hullun.
Odota vähän.
Tule nyt. Tule nyt.
Oletko varmasti kunnossa? Säikytit minut.
Nyt olemme matkalla. - Vihdoinkin.
Oletko oikeasti lähdössä? - Helen, anna olla.
Mitä puhuttavaa teillä muka on? Etkö aikonut jättää hänet?
Jos pyytäisin vielä kerran jäämään, olisiko sillä mitään merkitystä?
Tulen käymään huomenna. Puhutaan asiasta sitten.
Äiti pitää viedä nyt. - Hän ei tule takaisin.
Jos olisit ollut kunnon vaimo, näin ei olisi käynyt.
Hän on ollut upea vaimo. - Miksi sitten jätät hänet?
Minun on mentävä vessaan. - Voi helvetti.
Hyvä idea, äiti.
Ennen kuin lähdemme.
Mikä tämä paikka on? - Sanoit olevasi janoinen.
Tarvitsen vettä, jotta voin syödä lääkkeeni.
Kas näin.
Olut minulle. Mitä saisi olla, äiti?
Vettä.
Ota nyt ainakin kahvia ja kakkua.
Muista lääkärin sanat. Sinun pitää vahvistua.
Vettä ja olutta, kiitos. Ei muuta.
Eikö täällä olekin mukavaa?
Anna minulle ne kaikki. Lopeta kärsimykseni.
Älä puhu noin. - Minulla ei ole kuin tuskaa.
Lääkärin mukaan keuhkosi ovat kunnossa. Siksi menemme kotiin.
Haluat meidät vain tieltä. Sekä minut että lapset.
He ovat kesäleirillä. Anne ja minä otamme heidät viikonloppuisin.
Etkä tietenkään halua minua lemmenpesääsi.
Olen pyytänyt sinua monesti meidän luoksemme asumaan.
Pitäisikö minun asua saman katon alla huorasi kanssa?
Ei. Ei jos et halua.
Etsimme sinulle asunnon lähistöltä.
Minulla on oma talo.
Olen aina ajatellut, että tästä tulisi hyvä makuuhuone.
Sinun ei tarvitse huolehtia portaista.
Kiitos.
Kiitos kaikesta, minkä olet tehnyt. - Älä sano noin.
Ehkä en sano sitä tarpeeksi usein.
Käyn niin usein kuin haluat. Frau Chauler tuo aamiaista.
Olet aina ollut hyvä poika, Johnnie.
Mistä te puhutte? - Upeista ajoista taisteluissa.
Milloin olette taistelleet? - Sodassa. Olimme armeijassa yhtä aikaa.
Milloin? - Noin 20 vuotta sitten.
Sinä olit ehkä kolmen tai neljän. - En tiennyt, että olit sotilas.
Olisit nähnyt hänet univormussa. Todella seksikäs.
Naisten suosiossa.
Menen vaihtamaan vaatteet. - Me voimme pitää pyyhkeitä.
Millaista kodin auvo opiskelijan kanssa on?
Anne. Emmekö voi sanoa Anne? Enkä opeta häntä enää.
Hienoa, että odotit valmistumista ennen kuin aloit hoidella häntä.
Minä en olisi pystynyt siihen. - Eli hyväksyt hänet?
Mutta on hänellä kyllä hirveä isäongelma.
Oletko kateellinen? - Olen. Tarvitseeko hän terapiaa?
Ei. Et pääse lähelle häntä.
Älä ymmärrä minua väärin -
mutta en uskonut, että pystyisit siihen.
En uskonut minäkään.
Mitä tapahtui? Mikä sai sinut tarttumaan hetkeen?
En tiedä. Minulla on tuulta siipien alla.
Eikä ylennys haitannut lainkaan. Olen vain onnellinen.
Mikä ylennyt? - Enkö minä kertonut...?
Ei mitään ihmeellistä. - Kerro Maurice-sedälle.
Minusta tehtiin laitoksen johtaja. - Mahtavaa. Onneksi olkoon.
Sanoit, ettei sinua ylennettäisi jos et liittyisi...
Voi paska.
Et kai sinäkin, Johnnie. - Se on vain...
Perustele itsekkäillä syillä. Sen pystyn ymmärtämään.
Älä sano, että kannatat heidän näkemyksiään. - Sillä ei ole väliä.
He ovat vallassa. Minä sentään teen jotain.
Jos haluamme ohjata heitä oikeaan suuntaan, emme voi vain katsella.
Ketkä helvetin "me"? Minä en ohjaa, koska minä en saa enää äänestää.
En ole kansalainen. En ole enää edes ihminen.
Minä en voi muuta kuin katsella.
Mitä sinä aiot tehdä? Etsiä heille kirjoja?
Jos olet noin pessimistinen, lähde maasta pariksi vuodeksi.
On maita, joissa voit tehdä töitä. Mikään ei pidä sinua täällä.
Eikö? Minä synnyin tänne.
Taistelin tämän maan riveissä. Olen yhtä saksalainen kuin sinä.
Miksi lähtisin? Juuri sitä ne paskiaiset haluavat. Suo anteeksi.
Te paskiaiset.
Tämä auttaa nukkumaan, rakkaani.
Tämä maistuu karvaalta, rakkaani.
Pidä minua kädestä.
Minä rakastan sinua. - Minä rakastan sinua.
Poikki.
Bravo.
Ilman taiteellista näkemystänne, emme olisi tässä, professori Halder.
Vai pitäisikö sanoa Hauptsturmführer?
Professori sopii, Reichsminister. - Teemme paljon hömppää.
Päiväunelmia massoja varten.
Mutta Halderilla on meille sanoma.
Olette erittäin ystävällinen. Saanko esitellä, vaimoni Anne?
Olette arjalaisen äitiyden perikuva.
Meidän pitää keksiä uusi tapa käyttää lahjojanne, Halder.
Silmät niin siniset
minun rakkaani
ne ovat lähettäneet minut
suureen maailmaan
Kulta...
Tuo oli kaunista. - Mistä sinä puhut?
Tule. - Etkö sinä...?
Laulu?
Tiesin aina, että ole olet hyvä, mutta Reichsministerin kehut...
Ajatella, että kättelin häntä. - Olen ylpeä sinusta.
Vie vaimoni kotiin. - Minne sinä menet?
Lupasin käydä tapaamassa Heleniä ja lapsia.
Pieneksi hetkeksi vain. Ericillä on vaikeuksia koulussa.
Et kai mene tapaamaan...? - En. En.
Minun on mentävä. - Ole kiltti.
JUUTALAINEN
Hyvä. Sait viestini.
Et olisi nähnyt vaivaa. - Ei tästä vaivaa ollut.
Vanha suosikki.
Onko Amy vapaalla?
Amy on ollut poissa jo kauan.
Jos kyse on rahasta... - Ei ollut kyse siitä.
Ole hyvä.
Mistä sitten oli kyse? - En voi palkata alle 45-vuotiaita arjalaisia.
Luonnollisesti.
En halua saarnata sinulle. Se on merkityksetöntä.
Ja jotkut pikkujutut ovat melkein hauskoja.
He takavarikoivat kirjoituskoneeni.
Ja tiedäthän, millainen käsiala minulla on.
Sitä on mahdoton lukea, jopa lääkärin mittapuulla.
En uskonut, että tulet.
Jos olisin tiennyt, että kokkaat, olisin harkinnut asiaa.
Anteeksi, tämä taitaa olla kauheaa. - Minä vain vitsailin.
Vien nämä pois. En osaa laittaa ruokaa.
Mutta minulla on jotain, jota et voi vastustaa.
Oletko valmis?
Epsteinilta? - Onko muita juustokakkuja?
Anna lautanen.
Luumubrandyä, palan painikkeeksi.
Hyvää ruokahalua.
Onko hyvää?
Taivaallista.
Mitä sinä haluat?
Tarvitsisin maastapoistumispaperit.
Sinun ei tarvitse lähteä maasta. - Se oli sinun ehdotuksesi.
Jos olet päättänyt, viralliset kanavat...
He vievät minulta kaiken.
Tiedätkö, miten vähän he antavat viedä maasta?
Onko aavistustakaan?
Kymmenen markkaa.
Kaiken työni jälkeen.
Jos voisit auttaa minua...
Tilanne on muuttunut. Jos voisin auttaa, auttaisin.
Olet SS-mies, helvetti sentään.
Se on vain kunnia-arvo.
Pari tutkijaa saa heidät näyttämään sivistyneiltä.
Kun sanot sen noin, minä olen kunniajuutalainen.
Kerro se kavereillesi.
Sinä olet aivan uskomaton.
Tämä on minulle vaikeaa.
Minä siedän kaiken sen, minkä joudun päivittäin kokemaan.
Kaikki ne loukkaukset siedän, mutta tätä on vaikea kestää.
Minä kerjään sinulta tätä.
Sinulla on kaikki oikeus pyytää. - Älä ole noin helvetin järkevä.
En kestä kuunnella järkeilyäsi nyt.
Hanki minulle lippu Pariisiin.
Se ei ole helppoa. - Luuletko, että tämä on minulle helppoa?
Maksan siitä mitä tahansa.
Pidä rahasi.
Anna minun pitää edes hitunen arvokkuutta.
Voit pukea sormuksen taas jos haluat.
Hei, sinä siellä!
John Halder.
Johnnie. Mitä helvettiä sinä täällä teet?
Tunnetteko John Halderin? Ykkösmiehemme yliopistolla.
Hän on niin nöyrä, että hän jonottaa rivikansalaisten parissa.
Tämä on aivan liikaa. Väistäkää!
Hauptsturmführer Halder on valtion tehtävissä. Antakaa hänelle lippu.
Ensimmäiseen luokkaan.
Minä haluan maksaa. - Sinä kuulut eliittiin.
Sinun ei tarvitse maksaa. Minne menet?
Pariisiin, kiitos. - Anteeksi.
Onko mahdollista saada lippua Pariisiin huomiseksi.
Tarvitsen maastapoistumispaperit. - Kai matkustuslupa riittää.
Menolippu Pariisiin. - Ettekö aio palata?
En. Tai siis kyllä.
Menin jo lankaan. Hänellä on mahtava huumorintaju.
Totta kai minä palaan. Meno-paluu.
Maksan käteisellä. - Vitsailetko maanpetturuudella?
Johnnie, tämä ei ole fiksua.
Ei niin. Tarkoitin Brandenburgia.
Meno-paluu Brandenburgiin.
Mikä teidät sinne vie?
Äitini.
Äiti?
Frau Chauler?
Äiti, John täällä.
Kauanko olet maannut siinä? Missä Frau Chauler on?
Lomalla. - Lomalla?
Miksi et sanonut mitään?
Voi helvetti. - Et halua tavata minua enää.
Älä sano noin.
Kas näin.
Anna minun tulla sinun ja Helenin luo. - Emme ole yhdessä.
Milloin se tapahtui? - Puoli vuotta sitten. Tiedät sen.
Älä mene. - Sinun on juotava jotain.
Sinä laitat minut hoitokotiin. - En laita sinua hoitokotiin.
Sinun on päästävä lääkäriin. - Tarvitsen vain lääkkeeni.
Minäpä haen ne.
Haen sinulle vettä.
Perhana.
Korjaan keittiön valon.
Äiti.
Ei, äiti!
Maurice, ole kiltti.
Ole kiltti ja ota ne.
Olen pahoillani. - Näytät surkealta.
Todella karmealta.
Äiti yritti tappaa itsensä.
Onko hän kunnossa?
Onneksi olin paikalla. Oli minun vikani, että hän ylsi lääkkeisiin.
Jos olit paikalla, hän ei ollut tosissaan.
Et tiedä, mitä hän on kokenut. Hän ei muista mitään.
Ei arvokkuutta. Ei mitään. Hän pystyy tuskin hengittämään.
No onneksi hän ei sentään ole juutalainen.
Kaikki hyvin.
Tuohon jäi vähän.
Ole hyvä. Tämä oli sinulle.
Kiitos.
Mistä saatte juutalaista kakkua jos kaikki ovat lukkojen takana?
Teettekö Epsteinin kohdalla poikkeuksen?
"Vihaan heitä."
"Ostan heiltä joka päivä."
"He eivät edes tervehdi. Eivät sano 'kiitos'."
"Helvetin juutalaiset."
Kukaan ei ole laittamassa ketään vankilaan.
Olemme varmaan tavanneet hänet.
Muistatko lokakuussa Ypresissä?
Baijerin 16. rykmentti oli rinnallamme rintamalla.
Hän oli lähettinä.
Saatoit antaa hänelle tehtävän.
"Hei, korpraali."
"Niin, pätkä. Tule tänne."
Hän olisi tehnyt sinulle kunniaa.
Etkö hanki minulle lippua?
En voi. Olen yrittänyt.
Sinä pärjäät kyllä. Olet sotaveteraani.
Se ei merkitse enää mitään.
Kuule... - Minä olen juutalainen ja sinä olet natsi.
Siinäpä se.
En usko, että äiti arvosti sitä, minkä hänen vuokseen teit.
En ollut kovin hyvä sairaanoitaja.
Joskus soitin masurkkaa vain, jotta en kuulisi hänen huutoaan.
En tiedä, miksi annoin hänen kärsiä. Nyt hän ei ole enää täällä.
Mitä hyötyä siitä oli? - Mitä tarkoitat?
Että hän kärsi loppuun saakka.
Miksi? - Koska olet hänen poikansa.
Se on liikaa pyydetty pojalta.
Mieheltä ehkä. - Anteeksi.
Minä pärjään hyvin. Älä minusta huoli.
Minulla on paljon piano-oppilaita.
Kaikki haluavat taas soittaa klassista musiikkia.
Olen oppinut jopa laittamaan ruokaa. - Lapset kertoivat siitä.
En tiedä, miksi, mutta he syövät kaiken.
He sanovat, että se on hyvää.
He kertovat sinustakin. He ovat ylpeitä sinusta.
Olen tuottanut heille pettymyksen. - Etkä ole.
He eivät ehkä aina näytä sitä, mutta he ovat ylpeitä sinusta.
Me kaikki olemme.
Käydään ensin katsomassa paikkoja.
Olen lukenut tutkielmanne.
Mitä mieltä olitte? - Olette ymmärtänyt eettiset ongelmat.
Luulin, että tarkastaja olisi lääkäri -
mutta tehän olette kirjailija.
Minua lähestyttiin, koska kirjoitin kirjan aiheesta.
Kaunokirjallisuutta, eikö totta?
Romaani, kyllä.
Minulta pyydettiin tutkielmaa.
Se johti nykyiseen asemaani. - Joka on?
Ei niinkään tarkastaja, pikemminkin neuvonantaja.
Neuvonantaja.
Humaaniusneuvonantaja minä kai olen.
Pitää kysyä itseltään, millaista elämää tämä on.
Eikö niin?
Lis ja minä kävimme testeissä. - Emme tehneet tälle mitään itse.
Ei. Talo tuli työni mukana.
Entä huonekalut? - Mandelstam-raukka jätti nekin.
Katsotaan vielä kylpyhuone. Se on isompi kuin entinen asuntomme.
Kippis.
Istu toki alas.
Tutkimukset? - Haluatko kuulla tuomion?
Tuomio oli, että me emme saa lapsia.
Otan osaa.
Minulta kysellään sitä jatkuvasti päämajassa.
"Milloin alatte lisääntyä? Te olette täydellinen arjalaispari."
Lisääntyminen on heille pakkomielle.
Minä en ikinä pääse Sturmbannführeriä korkeammalle.
Emme me siksi halua lapsia, mutta ei se ainakaan helpota.
Kävin Lisin sedän lääkärillä, jotta he eivät saa vihiä papereista.
Ehkä lääkäri oli väärässä.
En ole nukkunut viikkokausiin.
Makaan hereillä öisin ja kuvittelen kaiken maailman hulluuksia.
Me kaikki kuvittelemme asioita.
Minä teen sen musiikilla.
Voin puhua ihmisen kanssa...
Anteeksi.
Heil Hitler. Tärkeä kirje Sturmbannführer Drobischille.
Freddie.
Teidän on ilmoittauduttava päämajaan välittömästi.
Jos haluaisit antaa vaimollesi lapsen, ottaisitko jonkun apuun?
Niin kuin tuon nuorukaisen?
Mitä on tapahtunut?
Juutalaiset ampuivat vom Rathin.
Kuka hän on?
Pariisin lähetystön pikkutekijä, jolla on luoti vatsassa.
Piruparka pilasi minun iltani. - Kuinka niin?
Jos vom Rath kuolee -
en haluaisi olla juutalainen huomisiltana.
Minun on mentävä. Pahoittelen. En ole syönyt sorsaa aikoihin.
Velvollisuus kutsuu. Joudun jättämään ihastuttavan emännän.
Sorsan tuoksukin on kidutusta.
Ei hetken rauhaa.
Voiko Lis jäädä tänne? - Totta kai.
Minne sinä menet?
Polttamaan pari synagogaa. Siihen voi mennä koko yö.
Sanoit, että nuo juutalaistouhut olivat loppuneet.
Et kai aio polttaa synagogia oikeasti?
En, ensin pidämme kokouksen ja järjestämme spontaanin protestin -
jossa kansa osoittaa mieltään huomisiltana.
Heipparallaa.
Hän osaa pitää huolen itsestään. Kyllä sinä sen tiedät.
Freddie-parka on vain nukkunut huonosti.
Tajusin juuri unohtaneeni jotain työpaikalleni.
Paperit, jotka tarvitsen luentoani varaten huomenna.
Suokaa anteeksi.
Heil Hitler.
Meno-paluu Pariisiin, kiitos. - Tarvitsen maastapoistumispaperit.
Valitan, mutta minun on toimittava ohjeiden mukaan.
Mikä nimenne on? - Bekemeier.
Pidättekö työstänne täällä? - Pidän.
Haluaisitteko edetä urallanne kuljetusalalla?
Kenties kaivamalla pohjia Autobahneille.
Meno-paluu Pariisiin.
"Tule kotiini huomenna."
Ei, ei. Kiitos.
Haloo?
Halder puhelimessa.
Ymmärrän. - Mitä nyt?
Vom Rath kuoli. Pariisin lähetystön sihteeri.
Tunsitko hänet? - Mitä? Minun pitää mennä palvelukseen.
Eikö sinulla ole kunnia-arvo? - Kaikki reserviläiset mobilisoidaan.
En ole nähnyt sinua tällaisena ennen. - Tiedän sen. Anteeksi.
En tiedä, mitä tehdä. - Tiedän, mitä ajattelet.
Olet kirjailija. Sinun ei pitäisi partioida kaduilla.
En uskonut, että tämä tulisi tähän.
Mutta mitä sinä oikeasti teet tänä yönä?
Säilytät rauhan ja järjestyksen. Estät kansan villiintymisen.
Sitäkö tämä vain on? - On.
Sinä et ole vaarassa. - En, mutta ajattelen Mauricea.
Lupasin, että hänellä ei ole hätää. - Se ei ole sinun vikasi.
Kaikki järkevätjuutalaiset lähtivät aikaa sitten.
Minun olisi pitänyt auttaa häntä. - Hän pärjää itse.
Hänellä ei ole perhettä. Vaarantaisitko kaiken hänen vuokseen?
Hän voi tulla tänne kun olen poissa.
Jos hän tulee, anna hänelle tämä. Sinun on tehtävä tämä.
Onko kaikki hyvin? Satutinko sinua?
Katso itseäsi.
Katso nyt itseäsi.
Odota. Maurice!
Onko Maurice Gluckstein täällä?
Ei huolta. Kukaan ei pääse meitä karkuun.
Hänet pitää viedä päämajaan. - Mikä se nimi oli?
Gluckstein. - Onko täällä Glucksteinia?
Minä olen Gluckstein.
Onko tuo hän?
On.
Viekää heidät.
Maailma
on syvä
ja syvempi
kuin päivä
Kävikö hän täällä?
Kuka? - Maurice.
Ei, tule sänkyyn nyt.
Huhtikuu 1942
Täällä lukee, että olette ystävä erään Glucksteinin kanssa.
Maurice Israel Gluckstein.
Se oli lähinnä ammattisuhde. Hän oli lääkärini.
Tässä lukee, että hän on psykoanalyytikko. - Aivan.
Tässä lukee, että olitte yhteydessä, vaikka häneltä vietiin toimilupa.
Niinkö?
Vuonna 1938.
Hän otti minuun yhteyden. Muistan sen nyt.
Hän halusi lähteä maasta. Käsin ottaa yhteyden viranomaisiin.
Olette kirjoittanut juutalaisista. - Alani on kirjallisuus.
Tarkoitin rotunäkökulmaa. Tunnemme luentonne.
Johto arvostaa työtänne yliopistolla -
mutta sodan aikana kaikkien on annettava vähän enemmän.
Totta kai.
Meillä on menossa siirtoprojekti idässä.
Juutalaisten siirto? - Muun muassa.
Meidän on varmistettava, että vastaanottotilat ovat kunnossa.
Milloin aloitan?
Välittömästi.
Oliko muuta?
Tämä ihmisten siirtäminen -
on ilmiselvästi valtava projekti.
Voidaanko ihmisistä vielä pitää tarkkaa kirjaa?
Olen aika ylpeä tästä. Teetin reikäkorttijärjestelmän.
Tämä on uusinta tekniikkaa. Kaikki on ristiviittauksin.
Vaikuttavaa.
Löytyykö täältä kuka tahansa?
Voimmeko kokeilla järjestelmää?
Totta kai. - Mainitsemanne lääkäri, Gluckstein.
Voimmeko katsoa, mihin hän päätyi?
Meidän on löydettävä asiakirja. - Toki.
Gluckstein.
Etunimet Maurice Israel.
Synnyinvuosi? - 1899.
Tai sinne päin.
Voisinpa nähdä lopputuloksen, mutta paperitöitä on valtavasti.
Onnea matkaan. - Kiitos.
Gluckstein, M.I.
Evakuoitu Sleesiaan.
Milloin hänet haettiin?
Kiitos.
Etkö sano näkemiin?
Tiedän, mitä sinä teit. - Mitä tarkoitat?
Hän tuli luoksemme sinä iltana. - Kuka?
Annoit hänet ilmi.
Miten voit ajatella niin?
Jos jotain pitää Gestaposta sanoa, niin hyvät arkistot heillä on.
Aja. - John, ole kiltti.
Hauptsturmführer Halder.
Sanokaa mieluummin "professori".
Tänne päin, professori. - Kiitos.
Näette, että kaikki on kunnossa.
Obersturmbannführer Eichmann ilahtuu.
Hän pyysi minua suorittamaan kokeen.
Varmistaakseen, että arkistointijärjestelmä toimii -
hän halusi tarkistaa, löydämmekö määrätyn ihmisen.
Nimi, joka on sattumalta valittu, on Gluckstein.
Maurice Gluckstein. Hänen pitäisi olla täällä.
Valitan jos tuotan pettymyksen. Täällä on yli 30000 yksikköä -
ja vaihtuvuus on suurta.
Jokainen saa numeron, joka on ainoa tunnistuskeino.
Meidän on siis vain löydettävä Glucksteinin numero.
Teoriassa, kyllä. - Mutta?
Sanotaan näin. Päämajasta katsottuna kaikki näyttää siistiltä.
Mutta täällä... - Löydättekö hänet?
Ei pienintä mahdollisuutta.
Yhdeksän kymmenestä hoidetaan saapuessa. Täällä ei olla kauan.
Ymmärrän.
Seis!
Jatkakaa!
Tämä on todellista.
SubLand.info