Привиди Гойї
1792 р. Мадрид Свята Палата Інквізиції
І це справді продавали в книжкових лавках?
І на вулицях теж, отче.
І в Толедо?
У Толедо, в Саламанці, Севільї та в порту Кадіс.
То ці відбитки ще й посилають за кордон?
Їх продають у Римі.
І навіть у Мексиці.
То ось якими нас бачить світ?
Ось якими?
Як звати того художника?
Франсіско Гойя.
Чи це не йому доручили малювати ваш портрет?
Йому, отче.
Чому ви обрали його?
З усією повагою, отче, тому ж, чому король та королева
його обрали придворним живописцем.
Вони вважають його найкращим художником Іспанії.
Ці зображення є доволі бентежними.
Бентежними?
Так, звісно...
Але, отче, ці малюнки показують нам
правдиве обличчя нашого світу.
Вашого світу, брате Лоренцо!
Як можна називати ці жахливі зображення
правдивим обличчям нашого світу?
Є лише один світ, брате...
Проте він ані мій, ані ваш.
Він Господній.
Чи ви осліпли, брате?
Хіба ви не бачите, який демонічний бруд продає цей Гойя?
Він слуга темних сил!
Навіть хоч і розписує каплиці.
Він малював ангелів, так...
Але коли ваша мати піднімає очі,
щоб помолитися Богу, кого вона бачить?
З кого Гойя пише ангелів?
З курв!
Зі стелі вашій матері посміхаються повії!
Я запевняю всіх вас, що Гойя є цінним членом Церкви.
Як це?
Отче, я зустрічав жінок,
які не знали жодної молитви. Ось вони.
Ось, кого треба шукати, але які наші дії?
Засуджуємо натомість цього великого іспанського художника?
Чи ви гадаєте, що спаливши полотна Гойї,
зло, яке зобразив живописець, також згорить у полум'ї?
Подивимося на себе. Чого ми досягли за півсторіччя?
Скільки єретиків ми спалили?
Я скажу, скільки, отче.
Вісьмох ми спалили на вогнищі.
То ви пропонуєте показати більшу суворість?
Так, отче, так.
Треба повернутися до старих способів,
як у минулому, коли всі боялися Бога.
І ви готові вступити в цю битву?
Не тільки вступити...
даруйте мені мудрість очолити Її, отче.
Чому на тій картині нема обличчя?
Бо це привид.
Та ні.
Ти коли-небудь бачила привида?
Ні. Але бачила відьом.
Справді?
Так, але вона мала обличчя.
І як вона виглядала?
Згорблена, скалічена, від неї тхнуло!
Цікаво. Бо відьма, яку я знаю,
молода, красива, від неї пахне жасмином.
Справді?
Так. ї я працюю зараз над її портретом.
Я не відьма!
Звідки ти знаєш?
Чи можна мені говорити?
Прошу.
Я знаю це обличчя.
Чи це не один з ангелів у каплиці Флорида, правда ж?
Так, саме так. Ви дуже уважні.
Може, це наївне питання, проте я монах.
Чи...
Чи художники не стають дуже інтимні з моделями?
Напевно, це дуже...
спокусливо проводити години наодинці не тільки з красивими,
але й з молодими дівчатами.
Хочете, щоб я намалював ваші руки на портреті?
На ваш розсуд.
Ні, ні, це вам вирішувати.
Руки нелегко малювати і не всі захочуть витрачати додаткові гроші.
А наскільки дорожче?
Одна рука - дві тисячі реалів. Дві руки - три тисячі.
Чому ви погодилися намалювати мій портрет?
А чому б ні?
Ви маєте репутацію такого, що висміює священиків у своїх роботах,
і дуже суворо.
Справді?
Знаєте, скільки у вас могутніх ворогів, Гойя?
На щастя, в мене є також кілька дуже могутніх друзів.
Як ваші справи, любий Гойя?
Як завжди, ваша величносте.
То не скаржся.
Не насмілюся, ваша величносте!
Ось це той дикий жеребець, якого я маю сьогодні підкорити?
Отакої.
То як ви хочете, щоб я мчала?
Якою ви хочете увійти в історію, мадам?
Такою, як я є - молодою і красивою.
Що саме з цього ти хочеш на вечерю, люба?
Напевно, грифа.
Чи можна залишитися і подивитися, як ви працюєте?
Якщо мені буде дозволено сказати, ваша величносте,
я 6 не хотів, щоби хтось бачив роботу, поки вона не завершена.
Я заважаю?
Так, мій любий.
Зрозуміло.
Як забажаєш.
Як скажеш.
Як вам буде завгодно.
Скільки мені тут сидіти?
Скільки мені знадобиться, ваша величносте.
Бачите, що я ношу з собою?
Напевно, я набожний?
Але подивіться, що всередині.
Вольтер! Вольтер!
Темний князь найтемніших принципів!
Єретик! Єретик!
Будьте пильні. Слухайте. Люди говорять.
Ви можете почути, як хтось говорить,
що матерія складається з дрібних часток, атомів.
Запишіть його ім'я - бо це єретик,
що розповсюджує диявольські ідеї,
щоб труїти душі богобоязких людей.
Якщо почуєте, як хтось каже "храм", а не "церква",
то він або прихований іудей, або, що гірше, протестант.
Запишіть його ім'я.
Якщо в громадському місці ви бачите, як чоловік
ховає пеніс у долоні, коли мочиться,
то він, напевно, обрізаний.
І він прихований іудей!
Я приводжу лише кілька прикладів,
кого шукати і кого визначати.
Донесіть їхні імена до уваги Святої Палати.
Ваші очі, ваші вуха, ваш мозок -
вони слуги Господа.
Давай, Інес. Спробуй, це смачно.
Хто ця жінка?
Я не знаю, хто вона.
Що ти робиш?
Вона іде до карлика
Ти отримала виклик від Святої Палати.
Маєш гадку, з якого це приводу?
Ні.
Куди ти вчора ходила з братами?
До таверни.
Подумай! Ти казала щось богохульне?
Ні.
Чи був якийсь випадок, який свідчить проти неї?
Вона поцілувала ногу карлика.
- Справді? - Так.
Всі так роблять!
Може її викликають, щоб вона свідчила проти когось іншого?
Когось іншого?
Чи знаєш ти когось, ким вони можуть цікавитись?
Я не знаю... Ні!
Сідайте.
Чи ви є Інес Білбатуа, донька Томаса Піо Білбатуа
і його дружини Марії Ісабель?
Так.
У нас є кілька запитань до вас,
і ми очікуємо правдивих відповідей.
Гаразд.
Чи правда, що в середу, 16 числа цього місяця
ви вечеряли у таверні Дона Хуліо?
Так.
Що вам подавали в той вечір?
На вечерю?
О, так.
Ви... справді хочете знати, що ми їли?
На вечерю.
Я їла курку.
Цибулю.
Квасолю...
Квасолю.
І?
Картоплю.
Зелений перець.
Чи подавали вам свинину?
Так, але я її не їла.
Чому ні?
Мені не подобається смак.
Ви готові поклястися на Святому Хресті,
що ви кажете правду?
Про свинину?
Готові?
Клянуся святими ранами Ісуса, що я кажу правду.
Я гадаю, ви не станете заперечувати,
якщо ми дамо вам можливість це довести?
Я буду вдячна.
Як ви хочете, щоб я це довела?
Ви сказали нам правду?
Так! Правду!
В нас є підстави підозрювати інше.
Чому?
Ми підозрюємо, що ви уникаєте свинини тому,
що ви є прихованою іудейкою.
Що?
Чи це так?
А це що таке?
Ви практикуєте іудейські ритуали.
Ні! Це не так!
Вам потрібно покаятися. Зробіть це зараз.
Але я... В чому ви хочете, щоби я покаялася?
Кажіть правду.
Я сказала!
Скажіть мені, яка правда?
Томас, радий бачити тебе, друже.
Як ти, Франсіско?
Заходь, заходь.
Чи можна тобі щось запропонувати?
Ні, дякую.
Ми самі?
Так.
Мені треба поговорити з цією людиною, Франсіско.
Чому?
Мою доньку Інесу викликали до Святої Палати.
- Інесу? - Так.
Це безглуздя.
Вона пішла вранці і ще не повернулася.
І нам нічого не повідомили.
Ти знаєш, чому вони хотіли поговорити з нею?
Ні. Ось чому я й хочу з ним поговорити.
Франсіско, мені шкода, що я маю просити тебе,
але чи можна це якось організувати?
Я ж не можу просити поблажок в Інквізиції.
Ні, ніяких поблажок. Я просто хочу дізнатися,
чи можу я чимось допомогти доньці.
Якби я...
Ні, я не можу звертатися до Святої Палати,
якщо це не стосується мене. Вибач.
Благаю тебе, Франсіско.
Сеньйор Гойя.
Отець Лоренцо.
Заходьте.
Сюди.
Якби я зустрів цю людину на вулиці,
то ніколи 6 не впізнав себе в ньому.
У людей такі різні уявлення про себе.
Гадаєте, він би вам сподобався?
Мені подобається його зображення.
Так, так. Я дуже задоволений.
Мені обрати раму для картини?
Так, прошу.
Гроші посилати не потрібно.
Що ви маєте на увазі?
За неї хтось вже заплатив.
Хто заплатив за неї?
Його звати Томас Білбатуа.
Він дуже заможній купець.
Він також хоче сплатити за реконструкцію
монастиря святого Томаса.
Він просив мене також намалювати фрески в монастирі,
маю визнати, це дуже щедре запрошення.
Як його звати?
Білбатуа.
А що сеньйор Білбатуа хоче від мене?
Він батько...
пам'ятаєте, ви бачили її обличчя на стелі каплиці Флорида?
Так?
Її заарештувала Свята Палата.
Я його доволі добре знаю. Він дуже поважна людина.
Не бійся.
Інес Білбатуа?
Так.
Я тут, щоб подивитися,
чи можу я чимось допомогти.
Я можу піти додому?
Я не маю влади вирішувати це, Інес.
Я хочу додому.
Не бійся, дитя моє.
Я можу принести звістку твоїй родині.
Хочеш?
Прошу.
Перекажіть їм, що я їх люблю, дуже люблю.
І скажіть, що завжди, коли я закриваю очі
і молюся Богу,
я благаю його, щоб він дозволив мені побачити матір
і батька
і братів
коли я відкриваю очі...
Хочете, щоб я помолився з вами?
Так, прошу.
Дуже добре, Інес,
я потурбуюся про тебе.
Все гаразд.
Ласкаво просимо!
Томас!
Дякую, падре.
Як справи, Франсіско?
Дуже добре, дякую.
Отець Лоренцо.
Велика честь запросити вас до свого дому, отець Лоренцо.
Сюди, прошу. Ось мої сини - Анхель та Альваро.
Вітаю, Анхель.
А це моя люба дружина
Марія Ісабель.
Отець Лоренцо,
ласкаво просимо до нашого дому.
Дякую.
Прошу.
Франсіско, дякую.
Прийшов час віддячити Богу за всю його доброту,
відновивши монастир Святого Томаса.
Мене і самого звати Томасом.
Дуже шкода, що моя дочка не може з нами повечеряти.
Найчарівніша робота з усіх, Гойя.
Дякую.
Як я вже казав, настав час віддячити Богу за всю доброту,
відновивши монастир Святого Томаса.
За успішне відновлення монастиря Святого Томаса!
Чудове вино.
Воно визріло на кораблі, що двічі обігнув землю.
Потрібен постійний рух, щоб проявився аромат цього вина.
Я не знав.
А це анчоуси з Сантони.
Я гадаю, ви з нетерпінням очікуєте звісток про дочку.
Так, так, дуже.
Вона ще ніколи не жила не дома. Ви її бачили?
Так, бачив.
Як вона?
Вона в доброму гуморі та посилає вам свою любов.
Коли можна очікувати на її повернення?
Не можу сказати. Вона спершу має постати перед судом.
- Перед судом? - Так.
Чому?
Бо вона зізналася.
А в чому вона зізналася?
Що вона потай практикувала іудейські ритуали її предків.
Але це неможливо.
Ми стара християнська родина.
Виправте мене, якщо я помиляюся, але
брати, що відповідають за архіви,
повідомили мені, що прадід вашої пра-прабабусі
перейшов з іудаїзму до християнства,
коли приїхав до Іспанії з Амстердаму в 1624 році.
Це правда?
Так.
Але я єдиний в родині знав це.
Тоді чому ваша донька зізналася в цьому?
Інеса не могла зізнатися в чомусь, про що не знала.
Вибачте, а мою сестру... допитували?
Так, так.
Мою доньку катували?
Її допитували.
Я гадав, такі розслідування припинили вже давно.
Так, так, проте...
В ці проблемні часи, Церква відновила це.
Тож...
ви вважаєте, що зізнання, отримане за допомогою...
як ви називаєте, допиту, є доказом чогось?
Це не просто думка одного монаха.
Це догмат учення Церкви про те, що визнання,
отримане на допиті є остаточним доказом.
Вибачте, але як же...
як же це визнання може бути остаточним доказом?
Якби мене катували, я 6 зізнався в чому завгодно.
Я 6 зізнався в тому, що я був турецьким султаном.
Ні, це не так.
Я б зізнався в чому завгодно, аби уникнути болю.
Ні, це не так.
Ви ж богобоязка людина, Гойя?
Звісно ж.
Тоді страх Бога не дав би вам зробити неправдиве зізнання.
А якби біль затьмарив мої відчуття?
Що як страх болі став би більший за мій страх Бога?
Якщо ви невинні у звинуваченні, Господь дасть вам сили витримати біль.
- Ви в цьому впевнені? - Так.
Пробачте, отче Лоренцо, але вас самого хоч раз допитували?
Мене?
Так, чи вас коли-небудь допитували?
Звісно, ні.
А якщо уявити, що так,
і якби вас просили зізнатися в чомусь абсурдному,
наприклад, якби вас змушували зізнатися,
що ви насправді є мавпою...
чи ви впевнені, що Бог дав би вам силу заперечувати це?
Чи ви 6 радше зізналися, що ви є мавпою - щоб уникнути болю?
Я 6 так і зробив.
Ще 6 пак! Я 6 теж.
А ви?
Що це? Томасе, ти що, граєш у якусь гру з гостем?
Ніхто не попросить отця Лоренцо зізнаватися в чомусь абсурдному.
Я б попросив.
Він серйозно?
Та ні, напевно ні.
Альваро, поклич батька.
Іноді я не розумію його гумору.
Ніхто не розуміє.
Бо мій батько не має почуття гумору.
Та має.
Ще вина?
Ні, дякую.
Франсіско?
Я, Лоренцо Касамарес, цим визнаю,
що всупереч моєму людському вигляду,
я насправді є незаконним сином шимпанзе та орангутанга,
і що я планував вступити до Церкви,
щоб нанести шкоду Святій Палаті.
Підпишіть.
Це жарт, Томас, правда?
Підпишіть.
Анхель, закрий двері.
Франсіско, проводи мене з цього дому.
Зупиніть сеньйора Гойю.
Ви з глузду з'їхали?
Франсіско, прошу, не лізь у це.
- Відпустіть нас! - Ти можеш піти.
Що значить, я можу піти?
А отець Лоренцо?
Чи він відпустив мою доньку?
Чи ти відпустив мою невинну доньку?
Він залишиться. Випустіть сеньйора Гойю.
Відпустіть його!
Випроводіть сеньйора Гойю!
Томас!
Заберіть від мене руки! Це неподобство!
Ви готові підписати визнання?
Дон Франсіско!
Марія Ісабель!
Підведіть його сюди.
Підписуйте.
Зв'яжіть руки.
Підпишете?
Гаразд...
То дізнаємося, чи дасть Господь вам сили витримати допит.
Піднімайте його.
Я спалю цей документ...
коли моя донька повернеться додому.
Але я не буду чекати вічно.
Зрозумійте це.
Гаразд, ви можете іти.
Отець Лоренцо? Ви дещо забули.
Це може стати в нагоді нам обом.
Це справді дуже щедрий внесок.
Ми вдячні за твої зусилля, брате Лоренцо.
Є прохання, отче.
Так завжди буває.
Ну, кажи деталі.
Купець хотів би, щоб його донька повернулася.
Вона з нами?
Так, отче, так.
Ким вона є?
Іудейкою.
Як ви відповіли на це прохання?
Я пообіцяв клопотати про її звільнення.
На підставі чого?
Я прийняв до уваги розмір пожертви
і той факт, що вона дуже молода.
Вона зізналася?
Так, отець.
Її допитували.
Ми приймемо цей великодушний дар зі скромною вдячністю.
Ми також висічемо ім'я дарувальника в камені
на стіні монастиря, щоб відзначити його щедрість навіки.
Стосовно дочки,
я буду молити Господа, щоб він дарував їй помилування.
Звісно, звільнення її буде суперечити
основним принципам нашої віри,
бо це б означало, що Церква сумнівається в силі допитування.
Ми завершили.
Ви бачили моїх батьків?
Так, бачив.
Вони роблять все, що можуть, щоб врятувати тебе.
І?
І вони дуже люблять тебе, Інес.
Помолимося разом, Інес?
Я... не можу в це повірити.
Я насправді є незаконним сином
шимпанзе й орангутангу.
Чи ви можете повірити цьому ідіоту?
Маячня.
Ваша величносте,
я батько у відчаї.
Це було зроблено лише для того, щоб довести,
що якщо "допитати" навіть повністю безневинного монаха,
він зізнається у найбільш безглуздих нісенітницях.
Так.
Молимо вас, ваша величносте, використайте свою владу,
поверніть нам нашу доньку.
Побачимо, що я можу зробити для неї.
Я добре подивився на підпис.
Помилки бути не може?
Це Лоренцо.
Де брат Лоренцо?
Всі брати шукають його, отець.
Так?
Франсіско Гойя і Люсьєнтес?
До ваших послуг.
Нам повідомили, що ви малюєте портрет Лоренцо Касамареса.
Так, заходьте, прошу.
Я вже закінчив. Сюди.
Сподіваюся, отець Лоренцо задоволений рамою, яку я обрав.
Лоренцо Касамарес зганьбив себе. Тепер він утікач.
Утікач?
Зрозуміло.
Ми тут, щоб конфіскувати його портрет.
Так, звісно.
Якщо він зв'яжеться з вами, повідомте нас негайно.
Звісно.
Перепрошую...
мені ще не заплатили за картину.
Якщо ми знайдемо його, то нагадаємо йому.
І як зображення людини зникає в повітрі,
нехай його ім'я навіки зникне з усіх згадок.
Той, хто вимовить його ім'я,
нехай горить у полум'ї вічного прокляття.
Їй сподобається ця рама.
Ви добре попрацювали.
Я ніколи не був так близько до нашої королеви.
Але чи вона справді така огидна?
Ви про що? Це чудовий портрет.
Так, але королева від цього красивішою не стала.
Дон Франсіско...
її величність хоче,
щоб ви пройшли до кімнат його величності.
Сідай, Гойя.
Сідай.
Сідай!
Як тобі?
Дуже сподобалося, ваша величносте.
Ти кажеш правду?
Так, так, я... зворушений, ваша величносте.
Не зараз.
Ти знаєш, хто написав цей твір?
Ні, сір.
Може, Моцарт?
Ні.
Гендель?
Це яз.
Справді?
Вітаю, ваша величносте.
Дивовижно! І виконання чудове.
З мистецтвом досить.
Сір, чи можу я дізнатися вашу думку про мою...
Заходьте!
Ваша величносте, я приїхав з Парижу.
Французька потолоч... відтяла голову королю Франції.
Королю Франції?
Так, ваша величносте. Королю Людовику.
Його публічно гільйотинували шість днів тому.
Мого кузена Людовика?
Так, сір.
15 років потому
Наші солдати мають зрозуміти благородну мету кампанії.
Вони несуть персональну звістку від мене,
Наполеона Бонапарта,
що я не буду сидіти і дивитися,
як наші іспанські сусіди продовжують
страждати від тиранії
корумпованих та занепалих королів,
репресивних церковників та іноземних шахраїв.
Так, король Іспанії навіть не іспанець!
Він француз! А королева Іспанії...
Вона італійка!
Не дивно, що всі іспанці ненавидять
всю королівську родину, так само як і Інквізицію.
В нас ніколи ще не було легшої битви, солдати!
Простий люд вітатиме вас квітами й поцілунками
на вулицях Мадриду.
Іспанець вже хоче скинути ланцюги
і стати вільним.
Хай живе Наполеон!
Я бачу вибухи, але не чую їх.
Я оглух!
Я зараз повністю глухий...
але кожного ранку
я дякую Богу, що він не забрав у мене зір.
Що я можу бачити і відтворювати все, що відбувається.
Ось французькі солдати.
Мамелюки.
Особлива кавалерія, яку винайняв у Єгипті Наполеон,
щоб допомогти вивільнити Іспанію.
Щоб принести нам благородні ідеї французької революції.
Свободу, рівність, братство.
І щоб захищати ідеї революції,
Наполеон, цей бич королів,
зробив власного брата Жозефа королем Іспанії.
Але для простого іспанця армії Наполеона всього лише
іноземні завойовники, окупанти.
Хто тут командує?
Господь...
командує цим,
і всіма місцями на землі, сину мій.
Іменем імператора Наполеона...
Продовжуй.
І згідно букви Прав...
Брате... розступіться!
Іменем імператора Наполеона і згідно Декларації прав
людини і громадянина,
ми проголошуємо іспанську інквізицію забороненою,
власність конфіскованою,
а всі ув'язнені звільняються!
Іди геть.
Я глухий!
Сідай.
Пиши, пиши все.
ПИШИ, що трапилося.
Голодна?
Я зізналася і вони сказали,
що мене судитимуть,
але суду так і не було.
Мій батько помер.
Вся родина померла.
Я можу думати лише про свою дитину.
Ти народила дитину?
У в'язниці?
Моя донька, дівчинка...
я мушу побачити її.
Я маю подбати про неї.
Ви можете допомогти мені знайти її?
Інеса, поглянь на мене.
Поклянись Богом, що ти кажеш правду.
Я маю поговорити з кимось зі Святої Палати.
Але Святої Палати давно нема.
Але ж вони не всі померли, правда?
Майже. Вони всі у в'язниці, або повтікали.
Хто керує в'язницею?
Французи.
І Наполеон надіслав із армією особливого прокурора.
Він прийме мене?
Де мені знайти його?
Будь тут.
Потурбуйся про неї.
Філіпе!
Тихіше! Тихіше!
Я тут, щоби служити ідеям великої французької революції!
Ні, забирайся, забирайся звідси!
Вони...
Вони відкрили мені очі!
Як вони відкрили очі сліпих по всьому світу,
бо вони непереборні!
Вони логічні та справедливі!
Вселенські!
Усі люди народжені рівними.
Всі мають однакові права і ті,
хто відмовляється бачити світло свободи,
не отримують прощення.
Не буде свободи для ворогів свободи!
Отець Грегоріо...
Не приймайте це близько до серця...
проте...
ви є саме втілення сліпого фанатизму та непотизму.
Ви той інструмент, за допомогою якого,
купка людей тримала багатьох у кайданах.
Ви втілюєте всі найгірші аспекти Іспанії,
і вас будуть судити за ваші діла.
Одностайним рішенням суддів
і силою, дарованою їм Декларацією
Прав Людини і Громадянина
цей суд присуджує вас...
до страти.
Гойя!
Ти пам'ятаєш того багатого купця,
який змусив тебе дізнатися, що ти був...
Як міг я забути? Як його звали?
Томас Білбатуа.
Звісно. То як він?
Він помер.
Шкода це чути.
Справа про його доньку.
Їй потрібна допомога.
Звісно. Вона може прийти до мене в будь-який час.
Вона тут, в моїй кареті.
Приведіть її.
Я всім завдячую...
Я всім завдячую.
Не потрібно кричати.
Просто кажи повільно і виразно,
я читатиму по губам.
Я всім зобов'язаний цій людині.
Бо через нього я був змушений тікати до Франції.
Я там раптово зрозумів,
як погано я чинив усе своє життя.
Почитав Вольтера, Руссо.
Зустрівся з Дантоном.
Мене знову хрестили.
Я пролив кров за Революцію.
Погана рана.
Я навіть одружився там.
Так, це Генрієтта, моя дружина.
Я люблю її - в мене троє дітей.
Так. Я, хто прийняв обітницю безшлюбності.
Тож ти зможеш намалювати мій портрет
з усією родиною.
Тобто, намалювати десять рук!
Десять - і зараз я всі можу собі дозволити!
Заходьте.
Інеса...
Це Лоренцо Касамарес.
Лоренцо Касамарес.
Чим я можу допомогти?
Припини, прошу.
Сідай.
Просто розкажи, що тобі потрібно.
Чим я можу допомогти?
Що сталося з нашою дитиною?
Перепрошую...
Чи вона з тобою?
Скільки тебе тримали у в'язниці?
Я не знаю.
І ти гадаєш, що народила там дитину?
Дівчинку.
Нашу доньку.
Нашу?
Чому ти вважаєш, що я є батьком дівчинки?
Бо ви єдиний чоловік, якого я знала.
Сідай, сідай, прошу.
Що сталося з дитиною?
Я не знаю.
Її забрали від мене...
ще до того, як вона спробувала моє молоко.
Інеса, люба, ходімо.
Ходімо.
Ти підеш з цим молодим чоловіком,
і він відведе тебе до твоєї доньки.
Гаразд?
Ходи з ним.
Все буде гаразд.
Мені... так шкода цих бідолашних.
Якими варварами ми були.
Куди ти її відправив?
Вочевидь вона з'їхала з глузду у в'язниці.
Проте я не залишу її, обіцяю тобі.
З нею все буде гаразд?
Про неї піклуватимуться.
Гадаєш, вона вигадала історію про дитину?
Боюся, що так. Я впевнений.
Розкажіть, якщо ув'язнена народжувала
в темниці, що ставало з дитиною?
Ви маєте на увазі свою дитину?
Прошу, відповідайте на запитання.
Якщо я відповім, ви даруєте мені залишок життя?
Дозволите мені померти з миром?
Так.
Чи можу я довіритися... мавпі?
Так.
Чи є тут дівчатка, що народилися в 93-тьому
і яких привезли сюди з Мадриду?
Є?
Була одна, що підходить під такий опис.
А, так...
1793, Мадрид - сюди її прислала Свята Палата.
Яка саме?
Її тут немає.
Вона втекла, коли їй було 11.
Де вона зараз?
Лише Бог може відповісти на це запитання.
Вона була така неслухняна!
А чи відомо, ким були її батьки?
Ні, не відомо.
Імен не згадували?
Ні, ніколи.
Ви хрестили її?
Так, негайно ж.
Яке було її хрещене ім'я?
Алісія.
Готуйся.
Ходи.
Що це за дівчинка?
Її звати Алісія. І вона така чарівна...
- Як її звати? - Алісія.
Запишіть.
Алісія.
Гаразд. Алісія.
Вона повернеться?
Не сьогодні. Завтра.
Що?
Ви можете взяти її завтра.
Боже, що це?
Це робота фламандського художника Ієроніма Босха.
Ель Боско, сір.
Вона називається сад земних УТІХ
Подобається?
НУ...
Доволі, дивна, так, але звісно це фламандець.
Дуже добре намальовано.
Це ані мій тип саду, ані мої утіхи.
Я ніколи не пошлю це Наполеону.
Мій брат таке не любить,
це можна залишити тут, у Мадриді.
Оце виглядає багато обіцяюче.
Це Карл Четвертий.
Я зустрічався з ним-із його дружиною.
Хоч начебто вона і не була така потворна.
Як це вона мала так багато коханців?
Вона була королевою, сір.
Це шедевр.
Справді.
Я впевнений, мій брат оцінить.
То він це зможе?
Взяти картини з королівської галереї та відправити до Парижу?
Ми маємо висловити подяку за те, що зробив Наполеон
для встановлення свободи в Іспанії, люба.
Так?
Сеньйор Франсіско де Гойя хоче побачити вас, сір.
Запросіть його.
Зачекай!
Проведіть сеньйора Гойю до мого кабінету і попросіть зачекати.
Дякую.
Вибач, Франсіско. За обідом я сімейна людина.
Хочеш чогось випити?
Ні, дякую.
Я лише хотів зв'язатися з Інес Білбатуа.
Чому?
Бо вона казала правду.
Вона справді має доньку.
Звідки ти знаєш?
Я бачив' її.
Бачив?
Ти говорив з нею?
Ні, лише бачив.
То як ти знаєш, що ця дівчина - донька Інеси?
Вона виглядає так само, як її матір,
коли я намалював її 16 років тому.
Справді, чудова копія.
Де ти її бачив?
У садах Пардо.
У садах?
Так.
То вона...
Так.
Ти знаєш її ім'я?
Алісія.
Ти міг би привести Інесу до мого будинку?
Я хочу, щоб мати зустрілася з донькою.
Звісно.
Вперед.
- Тебе звати Алісія? - Так.
Де ти народилася, Алісія?
У притулку.
Ти знаєш, ким були твої батьки?
Моя мати була єретичкою.
То де ти хочеш це зробити? Прямо тут?
Ніде. Я хочу просто поговорити з тобою.
Ти ж не з поліції?
Я хочу зробити тобі пропозицію.
Гаразд.
Поїхати з Іспанії.
Поїхати з Іспанії?
Так.
- І куди поїхати? - До Америки.
З тобою?
Ні, але...
якщо ти поїдеш з Іспанії,
я дам тобі достатньо грошей, щоб ти ніколи...
Ні, ні, випустіть мене звідси...
Зупиніть, прошу!
Зачекай, заспокойся. Дай договорю.
Я ж не опинюся в якомусь борделі або гаремі, правда?
Дай договорю.
Відпустіть, бо я закричу.
Зачекай, спокійно.
Тихіше, тихіше.
Дай договорю. Послухай. Тихіше!
Алісія, повернись!
Навіть якщо ця Алісія насправді є донькою Інеси...
в чому я сумніваюся...
якщо це так,
я 6 ніколи не хотів їх знайомити.
Чому?
Сама ідея того, щоб сказати матері
"Я знайшов твою доньку, вона повія" -
здається нелюдською і жорстокою.
Я не зможу це зробити.
Але вони одної плоті та крові.
До того ж, Франсіско...
Інеса несповна розуму.
Де вона?
В добрих руках.
Де? Я маю поговорити з нею.
Чому вона така важлива для тебе?
Ти весь одержимий нею.
Ти сам це помітив.
Це обличчя відбите в моїй пам'яті.
Вона - ангел, що спускається з неба у "Ла Флорида".
Я бачу її в тавернах, на вулицях, у снах.
Я бачив її обличчя коли думав, що помираю, в Кадисі.
І я нічого не зробив для неї, коли це їй було потрібно.
Я не облишу її знову, розумієш?
Де вона?
Франсіско...
бідолашна жінка з'їхала з глузду.
Кажу, де вона?
Мені не важливо, хто ви.
Я художник короля!
Якого короля? Їх у нас тут знаєте скільки?
Є два Наполеони навіть. Один з них араб.
А інший заввишки під два метри.
Він глухий?
Так.
Художник короля. Він міг бути й сліпим.
То хто ця жінка?
Інес Білбатуа.
Скільки за неї дасте?
А скільки просите?
Тисячу реалів.
Тисячу? Сто!
Сто?
Та ви збожеволіли! І це думка професіонала!
Навколо революції, світ летить в пекло.
Британці висадилися в Португалії,
я відповідаю за цю лікарню.
І ви маєте зухвалість пропонувати 1007
500.
200.
Гаразд.
Чи йому потрібен ще хтось?
Інеса.
О, ні. Не знову.
Ти не можеш все життя виношувати дитину.
Ніхто не може.
Ні!
Ні, Марія, ні! Зупиніть її!
Тримайте її!
Схопить її! Припини!
Відпустіть її!
Інес, заспокойся. Інес!
Пам'ятаєш мене?
Ти можеш піти додому.
Я знайшов твою доньку, Інес.
Тобі треба йти. Він знайшов твою доньку.
Мою доньку?
Так.
Мою дитинку?
Стій!
Що відбувається?
Чому ми не можемо проїхати?
Вам не можна їхати.
Інес, почекай в кареті.
Приглянь за нею.
Що ти робиш? Віддай дитину.
Алісія?
Так.
Я, Франсіско Гойя.
Я королівський художник.
Це твоя дитина?
Ні.
Я хочу, щоб ти пішла зі мною
і познайомилася з однією особою.
З іншим чоловіком?
Ні, ні.
Я розумію.
Ні, я не про це...
Я хочу, щоб ти зустрілася з кимось,
для кого ти дуже важлива.
З ким?
Алісія, ти ж ніколи не зустрічалася з матір'ю?
То що?
Алісія!
Алісія, біжи!
Ні, не чіпай її!
Алісія!
Де вона?
Втекла туди.
Але ж я казав тобі...
Знайди її!
Я сказав, що Дон Франсіско хоче, щоб ви були тут.
Знайди її! Приведи додому!
Впустіть його.
Це ти видав указ про депортацію?
Так.
То ти відсилаєш усіх дівчат до Америки
лише щоб прибрати свою бідолашну доньку-повію?
Це буде найкраще для цих жінок.
Що ти кажеш? Скажи знову.
Це буде нове життя для них.
Нове життя? Бути проданим в рабство в Америку?
Це краще, ніж жити в цьому борделі під назвою Іспанія.
Що ти кажеш?
Отямся, Франсіско.
Іспанцям байдужі всі ідеали.
Іспанія сьогодні - один великий дім повій.
Повій?
Ти мене назвав повією?
Ти маєш зухвалість назвати мене повією?
А хто ти! Подивись на себе!
ПОДИВИСЬ, ким ти став.
Пам'ятаєш, ким ти був учора?
То хто тут повія?
Не читай мені моралі, Франсіско.
Я принаймні спробував щось зробити.
І я вірив у те, що я роблю.
Зачекай.
Я вірую в свою справу, Франсіско.
Я вірю. А ти?
Подивися на себе!
Ти працюєш на тих, хто заплатить.
Вчора на іспанського короля,
сьогодні на французького. Завтра?
Напевно на цього покидька Веллінгтона.
Ні.
Так, Франсіско.
Ти віриш лише в гроші.
Ти повія.
Що таке?
Король тільки що отримав звістку...
британці перейшли кордон Португалії з Іспанією
і наступають.
Згідно надійних джерел,
вони не зустрічають спротиву,
іспанці приєднуються до їхніх атак на наші аванпости.
Які накази короля?
Король із родиною поїхав з Мадриду півгодини тому.
А Мадрид?
Звістка ще не досягла міста.
Інеса.
Я хочу, щоб вона поспала. Її батько ще не бачив її.
Я не хочу, щоб вона плакала, коли побачить його.
Стійте!
Біжіть до Франції, боягузи!
Ходімо, хлопці.
Франсуа!
Брате Лоренцо...
сподіваюся, ви розумієте,
що в нашому вироку немає нічого особистого...
Проте...
Ви стали живим втіленням диявольських ідей.
Ви проголосили, що Людина є більшою за Бога,
і що слова Євангелія є лише отрутою та брехнею.
Ви більше не зможете повторювати свої злочини.
Тому Церква визнає вас винним і вашим покаранням буде смерть.
Але якщо ви публічно покаєтеся,
то милостива рука Церкви дарує вам життя.
Ваше тіло буде врятоване,
і навіть ваша душа, якщо ви приєднаєтеся до нас
знову у руках Господа.
Лоренцо... сину мій...
ти розкаюєшся?
Ні, я впевнена.
Лоренцо! Я тут!
Що, як ти думаєш, станеться з ним зараз?
Брате, покайся, ти ще можеш просити милості Господа.
Покайся. Покайся.
Повернися до нас, Господь прийме тебе в свої обійми.
Покайся.
Господи.
Інакше будеш проклятий навіки.
Господь простить твої гріхи. Ти осліп, брате.
Ти ще можеш благати милості Господа.
Господь усіх прощає.
Хай живе король!
Хай живе король Фернандо!
Лоренцо!
Інес!