Zasnovano na istinitoj priči
Vesti iz celog sveta koje su upravo stigle.
Olimpijske igre u Parizu 1924. god. otišle su u istoriju.
Erik Lidel, Britanac koji je osvojio zlato na 400m,
dobio je priliku da ostvari Američki san.
Ali poznati atletičar, uprkos mnogobrojnim sponzorskim ponudama
Američkih kompanija, uz dužno poštovanje sve ih je odbio.
Pridružio se Londonskom misionarskom društvu,
i nakon selidbe u Kinu oženio se sa ljubavlju svog života,
medicinskom sestrom, Florens Mekenzi. Tamo su osnovali porodicu.
Predavaće i biće veoma aktivan.
Za gdina Lidela, pružanje pomoći i ulivanje nade
je jedino bogatstvo koje mu je potrebno.
NA KRILIMA ORLOVA
Uz malo sreće, naći ćete nekog u životu
ko će vas učiniti boljom osobom.
Meni se sreća osmehnula pre mnogo godina,
kada sam upoznao letećeg Škota.
Zvao se Erik Lidel.
Devet godina ranije.
Ceo svet ga je upoznao
kada je odbio da učestvuje u trci na 400m koja je održana u nedelju,
koja je predviđena za uživanje sa porodicom,
i za zahvalnost za mnoge blagoslove kojima su obasuti.
Na vrhuncu slave,
stekao je reputaciju čoveka koji drži do svojih principa.
Ali za njega, to nije bio tako veliki gest.
Nakon završetka školovanja,
vratio se u Kinu, gde je predavao hemiju, engleski i atletiku.
Višegodišnja borba između Japanaca i Kineza
je uništila našu sreću i donela veliku bedu našem narodu.
Šta da radimo. - Skloni vojnike!
Sačekajte.
Stanite. Kuda? Vratite se.
Odmah se vratite. Japanci dolaze.
Tamo držimo predavanja. - Idemo u školu.
Ne može.
Vojniče.
To je profesor Lidel.
Samo idemo preko.
Hvala puno.
Rođen u siromaštvu, naučio sam da se snalazim.
Snalazio sam se kako god sam znao i umeo.
Profesor Lidel me je zvao po imenu, Žu Niu,
i plaćao me je da ga vozim da predaje siromšnoj deci u obližnjoj škoji.
Idemo unutra!
Brzo, brzo. Sedite.
Tišina, molim. Sedite.
P kao Petar, M kao mačka. - Mačka?
Gde je Song Tiandžia?
Učitelju. Song Tiandžia nije tu.
Rekao mi je da su mu kruške sazrele i da će vam ih doneti.
Stižem, gdine Lidel.
Učitelju, evo stiže Song Tiandžia.
Stižem, gdine Lidel.
Ne!
Song, ne!
Song! Song! - Mrtav je.
Ranijih godina,
trčao sam jedino kada sam bežao od osinjaka
ili kada sam bežao od ljudi koji su hteli da me uhapse.
Ali rado sam trčao sa gdinom Lidelom.
Trčanje mu je pomoglo da nađe svoj mir.
Ali tog dana,
zapanjila me je njegova neustrašivost,
da trči u potrazi za mirom dok bukti rat.
Britanska ambasada.
Florens će te ubiti zbog ovoga. Verovatno i ja.
Ona bi uradila isto da je na mom mestu.
Došli smo ovde da pomognemo ljudima.
Šta će oni pomisliti ako uskočimo na brod čim naiđemo na nevolju?
I tvoja deca su ljudi, Eriče.
Oni su još mali. Florens će biti tu za njih.
Pustite me da završim ono što sam započeo.
Molim vas, dajte ovo nekome kome je potrebno.
Tata, plašim se. - Sve je u redu.
Slušaj... kako ide ona pesma
koju mama mnogo voli? Možeš li da mi pomogneš?
# Budi mirna, dušo moja
# Gospod je na tvojoj strani.
Hajde, sad ti.
# Sa strpljenjem nosi
# svoj krst tuge i boli.
Florens.
Hvala Bogu što imaju čvrst san.
Obećao sam da ću pomoći bolnici u Siaočengu.
Sad su im potrebni lekovi više nego ikad. A Robertov sin je...
Bolestan, da, znam.
I on mora da se vrati u Englesku da se pobrine za njega.
Ali tvoj brat je doktor. Ti nisi.
Osnovali smo porodicu.
Ne samo Božiju porodicu, već našu.
Volim te, Florens. Svim svojim srcem.
Znam za kakvog čoveka sam se udala.
Pomozi mi sa pakovanjem.
Hajde, Heder. - Žu izgleda sjajno, zar ne?
Evo ga.
Žu.
Molim te, vodi računa o njemu dok smo odsutni.
Možete da računate na mene, gđo Lidel. Pobrinuću se da Erik bude bezbedan.
Pre okupacije,
gdin Lidel je tražio odsustvo
od Londonskog misionarskog društva.
Da mu dopuste da otputuje u Kanadu sa porodicom,
ali dozvola još uvek nije stigla.
On je smatrao da je njegova obaveza da pomogne onima u nevolji,
u dobru i u zlu.
Znaš da ću doći čim budem mogao.
Reci babi da smo svi dobro.
Pokaži joj kako lepo znaš da pišeš,
a ja ću naučiti decu ovde da pišu lepo kao i ti.
Nemoj da misliš da je ovo zlatna medalja. - Florens.
Volim te.
Poslednji zagrljaj, dečice. - Uskoro ćemo opet biti zajedno.
Uskoro ćemo opet biti zajedno.
Dame i gospodo.
Ko ne plovi sa nama, molim vas da napustite brod. - Doću ću uskoro kući.
Ćao. - Ćao.
Volim vas. - Nedostajaćeš nam.
I vi meni. Brzo ću doći kući.
Čuvajte mi bebu, u redu? Obećavate?
Obećavamo. - Obećavate?
Iako mu je Japanska carska armija opljačkala i oduzela kuću,
gdin Lidel je verovao da se za neprijatelja treba moliti.
Ja sam mislio drugačije, ali to sam zadržao za sebe,
jer sam poštovao gdina Lidela.
Mnogo vremena je prošlo,
pre nego što sam shvatio vrednost njegovog razmišljanja.
Gdin Lidel je bio primoran da napusti svoj dom
i potraži utočište sa ostalim izbeglicama,
u školi gde je predavao.
Slušajte... Imam nešto. Izvolite.
Za mene?
Probajte ih.
Hvala.
Idemo na trčanje. Brzo!
Hajde da trčimo. Ako trčimo, onda ćemo se ugrejati.
Trčao je svaki dan, bez izuzetka.
Trebalo mi je vremena da shvatim,
da on ne trči samo zbog sebe,
već zbog svih nas.
Gde su ti tata i mama?
Hoćeš sa nama?
Hajdemo.
Hvala.
Okupite se.
Gvožđe sulfid.
Kiselina.
Osetite li?
Mnogo lepšeg je ukusa.
Daj meni da probam.
Učitelj je umočio kažiprst,
ali stavio je mali prst u usta.
Striče Li.
Stiglo vam je pismo.
Šta to imaš?
Morin.
Da li je to tvoja ćerka?
Kada ćeš je videti?
Uskoro.
Nadam se vrlo brzo.
I meni nedostaje moja porodica.
Dođi ovamo.
Striko, jesi li ovo ti?
Da, to sam ja. Pre nego što sam proćelavio.
Gde si pobogu našao ovo?
Imam svoje načine. Davno sam to našao. Za tebe je.
Hvala.
Možeš li da mi pomogneš da pronađem sirotište koje će se pobrinuti za njega?
Siao Šitou. Možeš li da radiš?
Dobro onda, od sada, živećeš ovde.
Pomagaćeš mi da sređujem auta i ostale stvari.
Mi nismo porodica. Hoću da ostanem sa stricem Lidelom.
Zašto hoćeš da budeš sa Lidelom? On nije Kinez. Mi smo Kinezi.
Stric Lidel kaže da je i on Kinez.
Ne kenjaj, mali.
Stric Lidel je stranac. Čak i ne izgledamo isto.
Slušaj, rođen sam ovde. To me čini Kinezom, zar ne?
Je li tako?
Dobro, sedi. Od sada smo mi porodica.
Sedi da jedemo.
Da nije bilo gdina Lidela, mi sada ne bismo večerali zajedno.
Bez obzira ko je Kinez, a ko stranac. Sada smo svi porodica.
Pola života sam proveo ovde,
zato nazdravljam vama, mojim prijateljima,
sa pićem koje stiže iz moje prve domovine.
Popijmo čaj zajedno. - Za Kinu. - Živeli.
Vreo je.
Znaš li mog brata Roberta?
On vodi bolnicu u Siaočengu.
Pisao mi je pre nego što je otišao, tražio je lekove i opremu za doktore,
ako možemo da ih kupimo.
Ne. Otac ti je poklonio to.
Bojim se da je to sve što mi je ostalo.
On bi bio srećan, ako bi to pomoglo.
Ne, ne sa tim. - Molim te.
Nadam se da će biti dovoljno.
Prilično je dugačka lista.
Pokaži mi propusnicu. Izađi napolje.
Oh, ne.
Ja ću ovo da rešim.
Šta to radiš? Zaustavite ga.
Oprostite.
Erik Lidel.
Olimpijski trkač.
Šta radiš u Kini?
Podučavam. Podučavam.
Možeš da ideš.
Hvala.
Polazi.
Sredili smo begunca.
Tokom narednih meseci,
imali smo nekoliko napetih susreta sa Japanskim vojnicima.
Život je bio pun opasnosti,
i često bismo se našli u unakrsnoj vatri,
dve zaraćene strane.
Sa Erikovom posvećenošću da pomogne ljudima u nevolji,
i mojim vezama sa podzemljem,
našli smo način da obavimo našu misiju.
Lekovi su stigli.
Nije bilo toliko strašno.
Hajde istovarite.
Brzo, brzo...
Eriče, možete li da pomognete? Pacijentu koji umire potrebna je molitva.
Naravno. Hajdemo.
Ti si olimpijski trkač. Hajde da se trkamo.
Šta? U mojim godinama.
Kreni! Hajde! Hajde!
Imaš dve ruke, zar ne?
7. decembar 1941. RAT. Perl Harbor napadnut.
Ponavljajte za mnom. "Ja, Hju."
Ja, Hju.
"Uzimam tebe, Katarina, da budeš moja žena."
Uzimam tebe, Katarina, da budeš moja žena.
"Da te čuvam i pazim od danas pa nadalje."
Da te čuvam i pazim od danas pa nadalje.
"U dobru i zlu." - U dobru i zlu.
"U bogatstvu i siromaštvu..."
Molim vas, ovo je Božja kuća. Možete li da sklonite oružje?
Tišina.
Kapetane, nemate prava da budete ovde. Možemo li samo...
Naš veličanstveni car Japana,
naći će svima vama novi dom.
Kapetane, nemate prava da budete ovde.
U ratu smo.
Striče Niu! Striče Niu!
Siao Šitou, šta se dešava? - Moram da razgovaram sa stričem Niu.
Striče Niu. - Šta je?
Smiri se.
Stric Lidel, odveli su ga Japanski vojnici.
Šta? Gde? - Iz crkve!
Striče Niu. Čekaj me.
Čekaj me.
Glupane. Zašto trčiš za mnom?
Zašto?
Pogledaj svoje noge. Glupane jedan.
Ovde ste zbog velikodušnosti Japanskog cara.
Zbog toga ste još uvek živi. Naš carski kamp će vas zaštiti.
Zaštitiće vas od opasnosti rata.
Bićete pod strogim nadzorom.
Osim onih koji imaju porodicu.
Ostali biće razdvojeni.
Svaki pokušaj bekstva biće kažnjen.
Kreni.
Ne, ne, mi smo venčani. Idemo li na ovu stranu?
Ne, mi smo zajedno. Venčani smo. Idemo zajedno.
Ne, ne. Sačekaj malo. Ne možeš da nas razdvojiš. Mi smo zajedno!
Sačekaj!
Šta se događa?
Katarina je moja žena. Dozvoli nam da živimo zajedno.
Kako možeš da dokažeš? - Ti možeš! Bio si tamo! Bio si na venčanju!
Ne.
Koga je Bog spojio, čovek ne može da rastavi.
Moj car je Bog ovde.
Mi ne služimo lažnim Bogovima. Molim vas.
Nastavite.
Veliki si momak, uzmi moj krevet. Preguraćemo ovo, zajedno.
Zdravo, doktore. - Zdravo, Dejvide.
Našao sam ovo. Mislim da je više tvoj stil.
Hvala.
Siao, Siao. Ukusni krompir. - Nedostaje mi stric Lidel.
Prvo moramo da jedemo, a onda ćemo da pronađemo gdina Lidela.
Neću da jedem.
Šta to dođavola radiš?
Zašto nećeš da jedeš?
Zbog čega plačeš?
Šta nije u redu sa tobom?
Ostaviću te ovde.
Prestaću da plačem. Molim te, nemoj da me ostaviš.
Vidiš? - Ne!
Ustajte! Ustajte!
Ko je Erik Lidel?
Ko je? - Ja sam!
Ustaj.
Idemo.
Šta to radite? Hej!
Naš komadant želi da se trka sa tobom.
Šta? Želi da se trka?
I da trenira.
Želim poštenu borbu.
Kada nas oslobodite, onda ću se trkati.
Nemaš izbora.
Našli smo ove.
Siao Šitou i ja smo tragali danima.
Kada smo pronašli kamp,
već je bio pretvoren u zatvor.
Sa toliko strašnim se još nisam susreo.
Znao sam da ću morati da upotrebim trikove iz prošlosti
da bi mogao da pomognem mom prijatelju.
Striče Lidel!
Šitou!
Japanski vojnici su svuda oko nas.
Božić je došao ranije, dr. Hubarde.
Dole niz hodnik. Uzmi ovo.
Srećno.
Mnogo mi nedostaješ.
Bože, koliko mi nedostaješ. - I ti meni.
Pogledaj se. - Pokušaću da se obrijem sledeći put.
Ne bi smeo da budeš ovde.
Ne, ne, ne.
U redu je. Pogledaj.
Napravio sam ga za tebe. Ovog puta bez dijamanata.
Gde si ti, tu sam ja. Sećaš se?
Idemo. Idemo. - Hajde!
Hajde! - Ona ide, u redu?
Tamo je planina.
Vidi se malo jagnje kada je izgubljeno,
i mi pevamo pesmu da bi mu pomogli da se vrati.
# Ovde ih je 99
# koji bezbedno leže
# U oboru.
# Ali jedno se izgubilo u udaljenim brdima
# Daleko od zlatnih kapija
Srećnije, srećnije, možemo mi ovo.
# Ovde ih je 99 koji bezbedno leže
# U oboru.
# Ali jedno se izgubilo u udaljenim brdima
# Daleko od zlatnih kapija.
Drveće pretvara ugljen dioksid.
Ugljen dioksid, C02 u kiseonik.
Drveće takođe koristi proces fotosinteze,
o čemu smo već govorili.
Sada pitanje, odakle drveće dobija vodu?
Korenja. Tako je, korenja. Stani!
Shvatio si ovo veoma ozbiljno.
Trkaćemo se sutra.
Možeš ti ovo. Hajde!
Prokletstvo. - Ne, nije pošteno!
Rekao sam da nije pošteno! - Svaka čast.
Ma daj! Pogledajte ga! Izgladneo je!
Beži od mene!
Pobedili ste na današnjoj trci na dan kada je Japan napao Kinu.
Ne... - Ma dajte! Već je pao!
Je li istina ono što je rekao? Nisi ništa jeo?
Mi vam se zahvaljujemo.
Kako se usuđuješ da lažeš.
Obezbedili smo ti dobru hranu.
Ne zaslužuješ ove kopačke.
Nisi ih dostojan.
Dosta!
Vodi ga.
Lidel. Eriče.
Tu si.
Ubiće te. Ubiće te.
Kako si dospeo ovde?
Znaš već, imam svoje načine.
Tvoje načine...
Dejvid. Dejvidu treba vode. Treba mu vode.
Imam nešto za tebe.
Eriče, razljutio si Japance.
Ubiće te.
Moramo te izbaviti odavde.
Kako će to pomoći ostalima? - Daće im nadu.
Šta oni imaju bez tebe?
Hvala ti. Hvala ti.
Dobrodošli nazad, momci. Možeš li da hodaš?
Sedi, Dejvide.
Dobro, Eriče. Sedi.
Kako se osećaš? Vratili ste se. Sad ste ovde.
Dobro sam. - Da li si slomio nešto?
Eriče, ima li nešto što trebam da znam? Jesi li dobro? Sigurno?
Doneću ti malo vode i pregledaću ti to oko. U redu?
Ti ne možeš. Beži!
Čujem da Japanci nastavljaju da gube bitke na frontu.
Ovo je već drugi put da kamion sa hranom nije došao.
Dogovorio sam se sa njima.
U 10 sati subotom uveče.
2 puta mesečno.
Požuri. - Dolazim.
Imamo 30'.
Ti ostani sa stricem Lidelom.
Sutra ću doći po tebe.
U redu?
Život u zatvoru je ostavljao trag na sve,
uključujući i stražare.
Nagodio sam se sa nekim ljudima iz zatvora.
Međutim,
velika opasnost preti od stržara
koje nismo mogli potkupiti zbog lojalnosti caru.
"Na", Veliko "N", malo "a".
Natrijum pomešan sa hloridom daje nam...
Šta posipaš po hrani? - So.
Stiče Lidel!
Striče Lidel! - Siao Šitou!
Dođi ovamo. Kakvo to iznenađenje imaš za nas?
Lepo. To je tvoje.
Siao Šitou, bi li voleo da te podučavam hemiju?
Bi li voleo da te Dejzi nauči engleski?
Šta je to? Odakle je sve ovo?
Poklon iz okolnih sela.
Poklon? - Da.
Ponestaje nam zaliha.
Isključimo struju na 30'.
Onda je opet uključimo.
Dosta, dovoljno je.
Ovo je doba godine kada...
se završava leto...
I lišće opada! - Sedi dole, Dejzi!
Pokušavam da održim predavanje!
Napravimo malu pauzu.
Žao mi je. Žao mi je.
Da li je Erik dobro? - Nije.
Sačekaj trenutak.
Hoću da te odvedem negde.
Šta je to? - Klavir.
Kada izađemo odavde, onda ću ti ga svirati.
Hej!
Žu Niu!
Čuvaj stražu.
Molim te, moraš da me izbaviš odavde.
Pogledaj šta su mi uradili.
Molim te. Žu Niu, moraš da me spasiš.
Ubiće me.
Rizikovaćeš živote svih nas,
da bi spasao stranca?
Mogao bi da umre tamo svakog časa.
Kako možete mirno sedeti i ništa ne učiniti povodom toga?
Dosta.
Ovaj razgovor je završen!
Imam dobru ideju.
Dođi.
Siao.
Uđi.
Požurite, vatra!
Ko je pomogao Dejvidu Maršalu da pobegne?
Ne, ne! Katarina! Katarina!
Ja ne znam ništa, u redu?
Ne znam ništa! - Prestani da nas kažnjavaš.
Trebali bi da nas štitite, a ne kažnjavate!
Ako ste izgubili našeg prijatelja, onda ga morate pronaći.
Svi ćete biti kažnjeni dok ne dobijem imena.
Smestite ga u rupu dok neko ne prizna.
Dejvid je uspeo da pobegne iz zatvora.
Odlučio je da se pridruži pokretu otpora
i da prevodi vesti o tome kako se Japan sve više muči
da pobedi u ratu.
Katarina, nemoj. Ne možeš mu pomoći tako.
Ne!
Ne! Ne!
Reci nam gde je.
Molim vas, oni ništa nisu uradili. Imajte milosti prema nama.
Prati moj prst.
Sa oba oka.
Ovde me boli. - Sa ove strane, zar ne?
Boli li? - Duboko unutra.
Migrene su sve češće. - Dobro, u redu.
Ustani.
Na obe noge.
Sedi. - Bože.
Na moj krevet. Stavi ga na moj krevet.
Treba mi vruća voda i krpa.
Hju... da li me čuješ?
Čuješ li me, Hju? Znaš li gde si? - Katarina.
Stavićemo ovo na čelo.
U redu je, u redu je.
Možda ima bronhitis,
ali verovatnije je bakterijska upala pluća.
Potrebni su mu lekovi.
Uskoro, inače...
Imaš li neku ideju?
Erik Lidel bi želeo da razgovara sa vama.
Dođi.
Majore Kendži, morate da obezbedite lekove za Amerikanca, Hjua Džonsona.
Nemamo lekove.
Nemamo hranu.
Onda vas molim da opet zažmurite na jedno oko
i dozvolite da te namirnice prošvercujemo.
Neće biti više švercovanja u ovom logoru.
Vodite ga.
Trkajmo se još jednom.
Ako pobedim, dozvolićete jednom posetiocu
da nam donese ono što nam treba.
Već smo se trkali, gdine Lidel. I ja sam vas pobedio.
Poštena trka.
Vodite ga.
Erik Lidel, želi da se trka sa vama opet.
Čeka vas napolju.
Ako isključimo struju,
seljani će doneti lekove i hranu.
I za nas, takođe.
Misliš da ću izgubiti?
Gdine Lidel, trkaću se opet sa vama.
Hvala, majore.
U nedelju.
1, 2, 3, idemo!
Brže, brže, brže...
Nadam se da ne smetam. - Ne, ne, ne.
Svi iz logora su pomogli tako da imaš pošten obrok,
da povratiš snagu za trku.
To je baš lepo od njih,
ali svima nam je potrebna snaga.
Ako pastir umre od gladi, šta će biti sa njegovim ovcama?
Ne možeš pobediti u ovoj trci, znaš to. Ne bi trebao ni da pokušavaš.
To će te ubiti.
Često sam govorio da su me njihove molitve
vodile do pobede.
Dajmo im razlog za molitvu.
Vratite se u svoje odaje.
Hajde, momci. Nazad. Nazad.
Otvorite vrata!
Ovde sam skoro dve godine. Samo sam hteo da odgledam trku!
Bez obuće?
Trčim sa nogama, a ne cipelama.
Tišina! Hajde!
Tišina! Ovo neće pomoći!
Pomolimo se za njega.
Počnimo.
# Neverovatna milost
# Divnog li zvuka
# Koja je spasila bednika kao što sam ja
Oni pevaju?
# Nekad sam bio izgubljen
# Ali sada me je On pronašao...
Momci, počela je. Trka!
Nije ovde. - Proveri opet.
Ima još vremena. Doneće lekove svakog časa.
Hvala. - Imaš posetioca.
Hvala. Hvala.
Katarina.
Dozvolili su da se lekovi donesu večeras. - Znam.
Uskoro ćeš se oporaviti.
Biće ti bolje. - Da.
Budi jak.
Postaćeš otac.
Šta? - Mislili smo da znaš!
Trudna si? - Ćestitam, Hju.
Stari liscu.
Budi pažljiv.
Završili ste ovde.
Izlazite!
Imamo problem!
Upravnik se predomislio.
Dečak što se penje na ogradu je u velikoj opasnosti.
Molim vas, ne radite to.
Siao Šitou! Siao Šitou!
Siao Šitou! Silazi! Silazi!
Siao! Nemoj! Siao Šitou!
Ne!
Zatvorenici,
nikada ne idite protiv carske vojske
Dečak će ostati da visi tamo 7 dana.
Moja žena i ja smo ostali cele noći kod ograde,
gde smo se molili i oplakivali gubitak Siao Šitou,
divnog dečaka kojeg smo prihvatili kao sina.
Bilo je teško moliti se za one koji su toliko okrutni.
Dejzi, tu si, dušo moja.
Zašto je Siao Šitou mrtav?
Zašto?
Sada počiva u miru.
Mnogo mi je žao.
Kad je tvoja majka umrla, mnogo sam tugovao.
Ali ti si bila sa mnom.
Duboko u sebi sam pronašao mesto samo za nas.
Gde je to mesto?
Posebno mesto,
koje i ti moraš da pronađeš,
za Siao Šitou.
Kad ga nađeš. Znaćeš šta da radiš.
Šta misliš?
Stražar koji je pokušao da nas upozori odveden je u rupu.
Svi smo bili zahvalni na njegovoj dobroti i hrabrosti.
Hej. Hoćeš li dopustiti meni da uradim to?
Hvala ti. Hvala ti. - Nema na čemu.
U redu.
Došao sam do tačke gde kažem...
da sam nosio preveliku odgovornost.
Nakon nekoliko meseci odmora...
Mnogo mi je bolje. - Mnogo mi je bolje. - Dobro.
Komadant major Kendži Kurata mi je rekao da bi mogao
biti kod kuće do Božića, u skladu sa zahtevom za povratak.
Ali Katarina koja je nedavno izgubila muža je trudna,
i za dobrobit nje i njene bebe,
pitao sam komadanta majora
da pusti nju umesto mene.
Znam da bi ti uradila isto to.
Neizmerno volim tebe i decu.
Erik.
Od strica Erika za tebe.
Koliko god mi bilo teško,
primio sam njegovu poruku
Nepokolebljiva vera Erika Lidela
u dobrotu ljudi,
je slomila hladnokrvnost moje zemaljske duše.
Državni sekretar je 11 avgusta proglasio
bezuslovnu predaju Japana.
Idemo kući!
Gotovo je! Gotovo je! - Šta je gotovo?
Rat!
Rat je završen! Rat je završen!
Podižu se na krilima kao orlovi. Trče i ne posustaju.
Spomenik Eriku Lidelu, Vejfang, Kina.
Tokom našeg zajedničkog vremena,
dobio sam mnogo poklona
od Erika Lidela koji su mi pomogli da postanem bolja osoba.
Ali najveći poklon od svih
je to što nam je dao nadu.
Erik Lidel je umro od tumora mozga 5 meseci pre Japanske objave o predaji.
Logor Višen je oslobođen 17. avgusta 1945. godine.
Preveo: Goran87BG
Obrada: suadnovic