Spolkový kriminální úřad ve Wiesbadenu.
Muž, který ho pomohl založit, byl šest let prezidentem.
Paul Dickopf, vysoký úředník se zdánlivě čistým záznamem.
Vystupoval jako oponent nacismu.
Až do roku 1971 a do Brandtovy éry byl vrchní kriminalista v Západním Německu.
Když ho někdo kritizoval, nebo nějak ohrozil, nezapomněl mu to.
BÝVALÝ ŘEDITEL SPOLKOVÉHO KRIMINÁLNÍHO ÚŘADU
Byl nemilosrdný a nerozpakoval se zničit lidem život.
Dickopf si nebudoval kariéru jen v Západním Německu.
Roku 1968 se také stal šéfem Interpolu.
A jeho prací bylo bojovat s mezinárodním zločinem.
Ministr vnitra Genscher řekl na rozlučce s Dickopfem,
že byl zářným příkladem pro policisty v celém Německu.
Po Dickopfově smrti v roce 1973
zahájili úředníci průzkum kvůli nekrologu pro bývalého prezidenta.
To, co našli, je šokovalo.
Zjistili, že Dickopf byl oddaný nacista.
Jeho dlouholetá lež se provalila.
PRŮKAZ
Dickopf nebyl jenom člen SS a nacistický špion.
Krátce před koncem války změnil strany a začal pracovat jako agent pro Američany.
TAJNÝ SPIS
CARAVEL - 39LETÝ ČLEN SPOLKOVÉHO KRIMINÁLNÍHO ÚŘADU
BYL NAŠÍM AGENTEM OD POLOVINY DRUHÉ SVĚTOVÉ VÁLKY
V mnoha dokumentech CIA se objevuje jméno „Caravel“.
To bylo Dickopfovo krycí jméno.
ZÁZNAM O SETKÁNÍ S CARAVELEM
Nejvyšší policejní úředník Německa za úplatu předával
tajné informace z vládních kruhů v Bonnu.
ZAPLATIL JSEM CARAVELOVI A OBDRŽEL JSEM PROTOKOL
O JEDNÁNÍ SE STÁTNÍM TAJEMNÍKEM Z 9. PROSINCE 1968
Kancléř Willy Brandt a jeho Ostpolitik
byli pro Američany středem zájmu.
A Dickopf se ochotně dělil o informace.
Jako další nacisté během studené války.
Stali se ochotnými pomocníky a špiony,
protože americká tajná služba je mohla vydírat jejich minulostí.
Američany netrápilo…
NOVINÁŘ A BÝVALÝ AGENT
…že někteří lidé, kteří se jim hodili,
neměli daleko k masovým vrahům, extremistům a teroristům.
Účel světil prostředky.
Americká tajná služba bojovala s novým nepřítelem komunismem.
A povolala si na pomoc nacistické špiony.
Nešlo jim o trestání zločinců.
Jak studená válka začala vřít…
UNIVERZITNÍ PROFESOR
…tihle nacisté se stali pěšáky západních zpravodajských služeb.
Používali je při tajných operacích a podobně.
NACISTÉ VE SLUŽBÁCH CIA
Až teď jsou jsou přístupné složky tajných služeb z dob studené války.
Dokumenty o nacistech, kteří se stali ochotnými pomocníky CIA.
Jako Eugen Steimle. V minulosti se o něm nevědělo.
Tento nacista byl v čele popravčí čety v Sovětském svazu.
Steimla na konci války považovali za mrtvého.
Měl být jednou z obětí nehody letadla Lufthansa,
které se zřítilo 20. dubna 1945 poblíž Norimberku.
Očití svědci viděli letadlo hořet.
Místo nehody je v Peisenkofenském lese stále patrné.
Tady je kráter, který tu po nehodě zůstal.
V té době místní sebrali všechno, co na místě nehody našli.
Včetně aktovky s dokumenty a doklady totožnosti.
Steimlův byl mezi nimi.
Aktovku donesli na místní ústředí nacistické strany.
O pár dní později do oblasti přišly americké jednotky.
Aktovku zabavila armádní tajná služba.
Američané hledali nacisty, které by mohli využít ve svůj prospěch.
Proto se jim hodila každá osobní informace.
Měli podezření, že Steimle stále žije.
Záznamy CIA ohledně obsahu aktovky nám dnes odhalují sled událostí.
VYŠŠÍ ÚŘEDNÍK EUGEN STEIMLE
Dne 20. dubna 1945 během poslední bitvy o Berlín
z Tempelhofu vzlétlo poslední letadlo Lufthansy.
Po Hitlerově smrti pasažéři věděli, že pakt mezi Ruskem a Západem už neplatí.
Na palubě Condoru bylo více než 20 pasažérů.
Mezi nimi i muži v kožených kabátech.
Kapitán chtěl letadlo skrýt pod rouškou tmy. Bylo špatné počasí.
Plán byl doplnit palivo v Mnichově a letět do Španělska.
Pořád si vzpomínám, jak nám otec u snídaně říkal…
OČITÝ SVĚDEK
„Přeletělo nad námi letadlo a vydávalo hlasité zvuky.“
Moje kamarádka žije kousek odsud.
OČITÁ SVĚDKYNĚ
Nad domem jim přeletělo hořící letadlo.
Její matka zpanikařila, vzala obě děti a vrhla se s nimi k zemi.
Řekla jim: „Táta umřel ve válce a my tady umřeme spolu.“
Letadlo se zřítilo do lesa. Nikdo z pasažérů nepřežil.
Chtěli vysoce postavení nacisté uprchnout v Condoru do Španělska?
A kdo byl na palubě?
Americká tajná služba vzala aktovku a všechny dokumenty do Spojených států.
Agenti ve Washingtonu vědí,
že konec války je začátek nových konfrontací mezi mocnostmi.
Aby Američané získali výhodu,
chtějí donutit bývalé nacistické vůdce, aby pracovali pro ně.
A jsou úspěšní.
Jedno jméno je v dokumentech obzvláště zaujme.
Jméno bývalého Standartenführera SS, Eugena Steimla.
Podle zjištění byl tento muž zodpovědný za masovou vraždu v Rusku.
TAJNÝ SPIS VÁLEČNÁ MÍSTNOST
PŘÍCHOZÍ TELEGRAM
Agenti mají důvod věřit, že není mrtvý.
Někteří svědkové ho údajně viděli po nehodě.
STEMILE OPUSTIL BERNAU AM CHIEMSEE DNE 1. SRPNA
STEIMLE STÁLE ŽIJE
Znovu vyslýchají obyvatele z okolí místa nehody.
Steimle byl válečný zločinec.
A měl pro ně velkou hodnotu.
Bylo nemožné rekrutovat jako agenty nacisty…
AUTOR KNIHY BLOWBACK
…aniž byste rekrutovali válečné zločince.
Tohle šlo ruku v ruce.
Američané po celém Německu hledali bývalého důstojníka SS Eugena Steimla.
Skrýval se ve své domovské oblasti Černého lesa.
Smyčka se kolem něj stahovala.
Na podzim roku 1945 už neviděl žádnou cestu ven.
Vzdal se a nechal se vyslechnout.
Věděl, že měl jedinou šanci.
Musel říct vše.
Přeběhlík, který má co skrývat, například nějaké vraždy…
EXPERT TAJNÉ SLUŽBY
…se dá snadno vydírat.
A pro svoje nové šéfy se stane poslušným nástrojem.
Steimle spolupracoval.
Jeho výpovědi a dokumenty z aktovky
pomohly Američanům rozkrýt německou špionážní síť ve Španělsku.
Dozvěděli se tak o tuctech nacistů,
kteří nechtěli přijmout pád třetí říše
a už pracovali na dalším šíleném nápadu.
Na čtvrté říši.
Jejím cílem byl celosvětový fašismus.
Od této chvíle mohli Američané sledovat jejich aktivity
a zajistit si spolupráci agentů ve Španělsku.
Po výslechu Steimla odsoudili k oběšení, ale pak mu překvapivě udělili milost.
Přijala ho tajná služba jak špiona a zařídila zrušení rozsudku?
POTVRZENÍ O PROPUŠTĚNÍ
To nelze dokázat. Chybí totiž důležité dokumenty,
hlavně ty z výslechů v Oberuselu.
Z nacistů se stali agenti.
A americká tajné služby potřebovala více než jen špiony.
Také se snažila zmocnit nacistických pokladů.
Až do konce války
spojenci udržovali mýtus o nedobytné alpské pevnosti,
která měla být útočištěm nacistů.
Neustále sem chodili lovci pokladů,
kteří byli na stopě nacistickému zlatu.
Ale dají se tyhle poklady opravdu najít?
Po porážce ke konci války
se německý průmysl snažil udržet hlavní město v bezpečí.
Taková diskuze byla velmi nebezpečná.
Ale další možností bylo po Hitlerově smrti ztratit všechno,
což bylo nebezpečnější.
Proto vymýšleli plány.
Některé záznamy stále existují.
Po Hitlerově odchodu se pokoušeli Německo reorganizovat.
Ani tyto aktivity neunikly pozornosti tajných služeb Spojenců.
Spustili obří celosvětovou pozorovací akci.
Její krycí jméno bylo operace Safehaven.
„Safehaven“ bylo jméno amerického vládního programu.
Jeho cílem bylo vystopovat jmění, které nacisté zabavili v Evropě.
Jmění, které nacisté schovávali po světě, aby ho po roce 1945 mohli využít.
Američané také věděli, že tyto plány vzešly z říšského kancléřství
na příkaz říšského ministra Bormanna.
ODDĚLENÍ KOMUNIKACE
Neuniklo jim, že jako bezpečná investice vznikla síť zahraničních firem.
Oblíbeným místem nacistů bylo Monako.
Nacházelo se v něm mnoho společností, které měly k dispozici miliony.
Jedna z těchto firem byla oficiálně vysílací společnost.
A v její radě zasedala známá tvář.
Kurt Georg Kiesinger.
ADVOKÁT KURT GEORG KIESINGER MINISTERSTVO ZAHRANIČÍ
Stal se kancléřem Západního Německa.
Práce pro ministerstvo zahraničí a propagandy v období třetí říše
mu kariéru nezničila.
Agenti získali detailní zprávy o převodech peněz.
PLÁNY PRŮMYSLNÍKŮ NA AKTIVITY PO PORÁŽCE NĚMECKA
Občas dostali své lidi na jednání.
PŘESUN KAPITÁLU DO NEUTRÁLNÍCH ZEMÍ
Tuto špionážní operaci vedl Allen Dulles,
které byl v té době agentem ve Švýcarsku a později šéfem CIA.
Věděl, jak využít svou znalost finančních machinací nacistů
ve prospěch své politické kariéry.
Když byla v Berlíně zničena Říšská banka,
při bombovém útoku v březnu 1945 před koncem války,
všude se válelo zlato a peníze.
Rozběhla se plánovaná evakuace. Rychlá a opatrná.
Naložili 360 tun zlata, 300 tun stříbra a všechny bankovky.
Vše pečlivě zaznamenali a zkontrolovali.
Nacisté svůj poklad na poslední chvíli odvezli.
Záznamy o Říšské bance zůstaly ukryté v Německé spolkové bance přes 60 let.
Nakonec je tam objevil Karl Bernd Esser.
Veškeré zlato z poboček Říšské banky odvezli do centrály v Merkersu…
AUTOR KNIHY HITLERS GOLD, DEVISEN UND DIAMANTENI
…nebo na určitá místa v Bavorsku.
Teď přišla chvíle Američanů.
Díky operaci Safehaven přesně vědí, kde v horách je zlato ukryté.
Dosáhli solného dolu v Merkersu v sovětské okupační zóně Durynska
ještě dříve než Sověti.
Prohlásili, že zlato z Říšské banky je ukradeným nacistickým zlatem.
Američané si vzali i ostatní poklady, které byly v dole schované.
Italský státní poklad i zlato z Národní banky Čech a Moravy.
Byly úkryty v Alpách také dávno vybrané?
V Bavorsku se nedaří najít žádné zlato.
Existuje spis po vypořádání,
podle kterého zlato z Říšské banky ukryli v několika skladech.
Všechny objevené sklady našli primárně Američané.
Dokonce vstoupili do sovětské zóny
a velmi rychle vyčistili hlavní sklad v Merkersu, což byla východní zóna.
Karl Bernd Esser to vnímá jako krádež.
Svůj podíl na Marshallově plánu
amerických půjček na rekonstrukci Evropy
Němci zaplatili hned dvakrát.
Jednou zlatem z Říšské banky
a pak znovu německými markami ve formě splátek.
Marshallův plán je úspěšná metoda, kterou vymysleli Američané
jako mazaný podvod na přátele.
Když vám teď vezmu tisíc eur, ale vy si toho nevšimnete,
a pak vám řeknu, že vám půjčím tisíc eur,
na které chci jen drobný úrok, budete rádi a řeknete si, že jsem hodný.
Ale ve skutečnosti jsem vám ukradl tisíc eur. Jen jste si nevšimli.
Americké tajné služby nevyužívají své informace a poklady jen v Německu.
Během studené války také v Itálii rekrutovali fašisty.
Ti měli jménem Američanů bojovat proti komunismu.
V šedesátých letech začaly Itálií otřásat bombové útoky.
Zemřely stovky lidí. Z útoků nejprve vinili levici,
ale teď máme důkazy, že byly dílem radikální pravice.
Stefano Delle Chiaie byl vůdcem nové pravice.
Obvinili ho z mnoha teroristických útoků, ale nikdy ho neodsoudili.
Naše politická pozice byla prostá a jasná.
Vycházela z historie, kterou jsme respektovali. To byl fašismus.
NEJHLEDANĚJŠÍ PRAVICOVÝ TERORISTA
Snažili jsme se hodnoty fašismu převést do naší reality.
Roku 1970 fašisté a jejich stoupenci chtěli v Itálii vyvolat převrat
a eliminovat tak levicové strany.
Víme, že CIA tyto informace měla.
HISTORIK
Dne 7. prosince rebelové Delle Chiaia…
VYSÍLACÍ STANICE
…ultrapravicový Národní předvoj, a části armády dali do pohybu.
Cílem byla státní vysílací stanice a také vládní budovy.
Rebelové Stafana Delle Chiaia věřili, že jednají ve vlastním zájmu.
Ale pokud o převrat vzešel odjinud,
ač si Delle Chiaie tento den hrdě připisoval k vlastním zásluhám.
Morálně a politicky jsem byl za ten převrat zodpovědný.
Ač jsem tou dobou nebyl v Itálii.
ZAKLADATEL NÁRODNÍHO PŘEDVOJE
Velitel připravil dokonalý plán.
Abych to shrnul, vymyslel velení z ministerstva obrany.
Všechny naše plány byly dotažené.
Vyslali bychom všechny armádní jednotky
a ty by obsadily strategické body v zemi.
Boj proti levici má v Itálii dlouhou historii.
Americké tajné služby v toto byly zapletené od začátku.
Jejich vliv začíná s invazí na Sicílii.
Vojáci spojenců přemohli mocnosti Osy.
Ale některé italské jednotky se nevzdaly
a bojovaly na německé straně až do roku 1945.
Jedna jednotka byla obzvlášť obávaná.
Flotila Decima MAS, první jednotka žabích mužů na světě.
Její troufalé operace Spojence zároveň děsí i ohromují.
Velitelem jednotky byl Valerio Borghese, takzvaný Černý princ.
Borghesova flotila Decima MAS patřila mezi nejlépe trénované
a nejvíce motivované jednotky v celé fašistické republice.
Za další dva roky druhá světová válka skončila v Itálii vítězstvím.
Když Američané konečně vpadli do Říma, vítali je jako osvoboditele.
Dokonce i sám papež.
Podělil se o své obavy, že Itálie by se mohla začít klonit doleva,
protože komunisté opět začali sílit.
Cílem Američanů bylo zabránit komunistům převzít moc
a zarazit jejich podporu ze zahraničí.
AUTOR KNIHY THE BLACK PRINCE AND THE SEA DEVILS
Agent CIA James Jesus Angleton připravil převrat,
pokud by komunisté vyhráli volby.
Angleton měl velmi dobré vztahy a také konexe po celé Itálii.
Mluvil italsky. Komunikoval s Vatikánem,
který tehdy měl nejlepší tajnou službu na světě a možná pořád má.
Angleton a Borghese se spřátelili.
Borghese patřil k fašistům a založil Národní předvoj,
aby propojil různá pravicová hnutí.
Tohle všechno mělo zabránit tomu, aby se Itálie naklonila doleva,
protože levice tam získávala na síle.
V zájmu boji proti komunistům CIA rekrutovala Borghese.
Komunisté byli jeho největší nepřátelé. Na konci války ho téměř zabili.
Angletonovi se podařilo přesvědčit americkou vládu,
že volby v roce 1948 by mohly v Itálii vést ke komunistické vládě.
AUTOR KNIHY THE SPLENDID BLOND BEAST
A proto by Američané měli sehnat miliony dolarů,
které by využili k ovlivnění voleb a boji proti levicovým kandidátům.
ŘÍŠSKÁ BANKA
Operace Safehaven se začala vyplácet.
Američané využili ukradený nacistický lup.
Angleton tak financoval své protikomunistické operace.
Tato aktiva se nikdy nevrátila obětem nacismu ani jejich příbuzným.
ŘÍŠSKÉ MARKY PŘEPOČÍTEJTE PŘI PŘEVZETÍ
Ty peníze často patřily evropským židům.
Těm je ukradli nacisté.
Přišly z takzvaného Burzovního stabilizačního fondu,
součásti ekonomické blokády nacistického Německa.
Tyto finance byly zabaveny nacistům.
Angleton také založil armádu partyzánů.
Toto jsou vzácné a originální záběry z jejich tréninku.
Mezi partyzány bylo mnoho bojem zocelených fašistů
s Borghesovy jednotky žabích mužů.
Jednotka s názvem Gladio je zcela pod kontrolou CIA.
Pokud by si Itálie demokraticky zvolila socialismus,
placení, ideologicky trénovaní a na boj připravení muži
by podnikli kroky pro svržení demokraticky zvolené vlády.
Ale Gladio nejde do akce.
RÁNA PRO RUDÉ
První volby po válce komunisté prohráli.
RUDÍ PŘIZNÁVAJÍ PORÁŽKU
Napětí stoupá.
Sověti musejí přijmout fakt, že Itálie je teď pod kontrolou Ameriky.
Pro všechny, kteří si přáli jiný výsledek, se stalo překážkou slovo „Jalta“.
V Jaltě podepsaly dohodu vítězné mocnosti,
přesněji řečeno Rusko, Velká Británie a Spojené státy.
Tou dohodou si rozdělily svět
na svoje budoucí zóny vlivu. Hlavně si rozdělily Evropu.
Tato dohoda platila až do pádu Sovětského svazu a Berlínské zdi.
Pro Itálii Jalta znamená vliv Spojených států.
Kdyby došlo k ohrožení politických a strategických zájmů,
Američané by podnikli drastické kroky. Mezi dvěma bloky nestrpí třetí mocnost.
Ve světě po Jaltě,
kde se hranice mezi bloky přísně dodržují,
se příslušná mocnost vždy potlačila možná povstání.
Mluvme o Maďarsku v roce 1956, o 17. červnu 1953 v Berlíně
a všech dalších vzpourách.
A terorismus v Itálii a Německu měl jenom jediný účel.
Udržet současný politický stav.
Například vraždou italského premiéra Alda Mora v roce 1978.
Unesla ho a zastřelila organizace Rudé brigády.
Do této záležitosti se zapletlo mnoho agentů a tajných služeb.
Mnoho Italů věří, že Moro musel zemřít, protože usiloval o třetí možnost.
Ne o tu z Jalty.
Další mocnosti se zapojily do pokusu o převrat v roce 1970.
Borghese a Delle Chiaie byli jen pěšáci.
Víme, že Borghese obdržel telefonát
mezi jednou a druhou hodinou ranní.
Tak ten převrat také skončil.
Dále víme, že Borghese mluvil s vysoce postaveným politikem.
Do deníku si Borghese zapsal,
že mu volal Ettore Bernabei, blízký důvěrník Andreottiho,
který jednal jeho jménem.
A Andreotti byl tenkrát loutkou Američanů.
Za nitky ale ve skutečnosti tahali vysoce postavení Italové.
Politik Giulio Andreotti, který byl sedmkrát premiérem.
A Licio Gelli, mistr vlivné zednářské lóže P2.
Gelli byl americkým agentem už od války.
Začali šířit nejrůznější lži.
Teď mluvíme o Gellim, který odvolal zmíněný převrat.
Mluvíme o Andreottim, který ho podpořil a zamlčoval fakta.
Například fakt, že jeho přítel, žalobce u Borghesova soudu
a Andreottiho poskok,
žádal pro mě a moje druhy 28 let ve vězení.
Na takové přátele si musíte dát pozor.
Nadřazenost Ameriky se přímo v armádě při tom pokusu o převrat jasně projevila.
Americkou Šestou flotilu před pokusem uvedli do stavu pohotovosti.
Gelli a Andreotti se Američanům představovali jako vlivní muži,
kteří jsou schopní mobilizovat síly a zase je odvolávat.
Tato ukázka vlivu měla ohromit CIA.
Fašisté jako Borghese a Delle Chiaie se museli začít skrývat.
Jižní Amerika byla vhodným místem.
Tam s diktátory mohli utvořit spojenectví a pokusit se získat moc.
Chtěli jsme vidět svůj pohled na svět. Naše přesvědčení tam byla realitou.
Náš boj za fašismus v Latinské Americe našel úrodnější půdu než kdekoliv jinde.
Mnoho stran v Latinské Americe mělo kořeny ve fašismu a národním socialismu.
Chile do fašistické filozofie nezapadala.
Roku 1971 tam zvolili socialistu Salvadora Allenda.
Allende měl nadšené podporovatele.
Jeho marxistická politika měla mnoho nepřátel, včetně Ameriky.
Spojené státy to vnímali jako hrozbu.
UNIVERZITNÍ PROFESOR
Kdyby se odehrála klidná revoluce,
ideologický vliv Spojených států na Jižní Ameriku by značně zeslábl.
Na příkaz státního tajemníka Kissingera začala být CIA aktivní v Chile.
Zarytý odpůrce komunismu nechce spoléhat na Allendeho prohru v dalších volbách.
Během převratu v září 1973 se moci chopí generál Pinochet.
Má podporu italských fašistů.
Američané je nezastaví.
Obě strany mají stejný cíl.
Chtějí vyhladit komunismus.
Se soudruhy v Chile už jsme byli v kontaktu,
než tam došlo k převratu.
Já byl s velitelem Borghesem v roce 1974 v Santiagu.
Potkali jsme prezidenta Pinocheta a začali s ním úzce spolupracovat.
Když jsme dorazili do Chile, prezident Pinochet nás ihned přivítal.
V roce 1975 se fašisté shromáždili na pohřbu
podobně smýšlejícího přítele v Madridu.
Zemřel diktátor Francisco Franco.
Italští fašisté začali spolupracovat s chilskou tajnou službou DINA
a teroristé se pustili do plánování.
Jejich vůdce je známá tvář. Stefano Delle Chiaie.
Došlo k prvnímu setkání kolaborantů. A další následovala.
Sám Pinochet se sešel s teroristy, kteří zrovna spáchali atentát.
BÝVALÝ PŘISPĚVATEL ČASOPISU TIME
Byla tam hlava Chilské tajné služby. Byl to přímo pravicový festival.
Na tomto setkání dostal Stefano Delle Chiaie svolení
si zařídit velitelství v Chile
a začal spolupracovat s chilskou tajnou službou DINA.
Následuje série atentátů,
včetně toho na bývalého ministra zahraničí Orlanda Leteliera ve Washingtonu.
Terorismus na vlastní půdě je pro Spojené státy velké sousto.
Vysvětlí Pinochetovi jeho pozici.
Vlády v Jižní Americe začaly mluvit o slabinách Spojených států
v záležitosti boje proti komunistické hrozbě.
Plánovali převzít velení a porazit komunismus na celém světě.
Je to ohromujíc plán.
Nazývali ho třetí světovou válkou.
Pinochetova junta se na tu válku připravovala.
Šlo tam o touhu mít jaderné zbraně.
Šlo tam o produkci biologických zbraní.
Vězni v Chile dokonce umírali při experimentech s nimi.
A šlo o výrobu jedovatých plynů, například sarinu a yperitu.
Výzkumnou laboratoří pro tyto nelidské experimenty je kolonie Dignidad.
Zde se realizují všechny plány.
Po vojenském převratu v roce 1973 se kolonie Dignidad stala mučícím táborem.
EXPERT NA CHILE
Stala se tréninkovým táborem pro tajnou službu DINA a školou mučení.
Stala se centrem pro pašování zbraní a centrem výroby alternativních zbraní.
A také externím komunikačním centrem pro tajnou službu DINA.
Tuto část kolonie Dignidad odděluje takzvaný pruh smrti.
V podzemí jsou ukryté mučící místnosti.
Místo zvenčí působí jako typická farma.
Každého by snadno oklamalo.
Mě to místo ohromilo.
Protože od jisté míry
jsem samozřejmě snílek.
A vždycky jsem snil o vybudování takového centra.
Pro moje soudruhy.
Aby měli občas příležitost si někde odpočinout od boje.
Mohlo to vypadat nějak takhle.
Ale kolonie Dignidad nebyla jen relaxačním centrem starých nacistů.
Vyráběli zde biologické i chemické zbraně, které testovali přímo na vězních.
Členové chilské tajné služby potřebují jedy, které nezanechají stopy.
Existuje krátký seznam lidí, které zavraždili použitím sarinu.
Se smrtícími látkami v kolonii Dignidad pracoval také německý doktor.
Doktor v kolonii Dignidad, Harmut Hopp,
který utekl před chilskou spravedlností do Krefeldu,
tam měl přímo ďáblovu dílnu.
AUTOR KNIHY PINOCHET
Měl v ní kolem 400 toxinů.
Toxinů, které zabíjí při vdechnutí,
které zabíjí při fyzickém kontaktu,
nebo při konzumaci s potravou.
Byl to děsivý arzenál.
A nikdo přesně neví, kdo padl za oběť těmto jedům.
Nacisté ze studené války nepodporovali jen Pinocheta.
Podporovali i další diktátory v Jižní Americe.
A CIA zakryla jejich zločiny.
Roku 1980 se armáda v Bolívii dostane k moci pomocí převratu.
Byl to takzvaný „kokainový puč“.
Mafie pod vedením generála Garcíy Mezy vládla v Andských státech.
Za provázky tahal Němec Klaus Barbie, nacistický zločinec.
Na fašistického kolegu to udělalo dojem.
Potkal jsem ho v Bolívii. Byl vážně úžasná osobnost.
Byl velice inteligentní a schopný.
Čestný muž.
Klaus Barbie byl známý pod přezdívkou Lyonský řezník.
Podnikal brutální a sadistické kroky proti bojovníkům odboje,
který byl proti německé okupaci během druhé světové války.
Po válce Barbieho rekrutovala americká tajná služba.
Vysocí důstojníci SS přežívali válku různými způsoby,
ale vzorec byl stejný.
Já tomu říkám zpravodajské podnikání.
HISTORIK
Vezmou všechny informace, na které narazí,
a pokusí se je prodat. Nebo přesvědčit zpravodajské služby,
aby do nich investovaly.
Klaus Barbie byl pro Američany cenným agentem.
Koupil si svobodu za své informace o komunistech v odboji.
Američané dělali, co mohli,
aby se odboj po válce nedostal k moci.
Barbie pro ně byl důležitý,
protože měl informace o kolaborantech,
kteří pracovali s Němci v okupované zóně a ve Vichy ve Francii.
BÝVALÝ MINISTR VÝZKUMU A TECHNOLOGIÍ
Tyhle informace měli pro Američany cenu.
A on dobře věděl,
jak zranitelná byla francouzská politická scéna vůči vydírání.
Američané ukrývali Barbieho a další válečné zločince nejprve v Německu
a poté v Jižní Americe.
Chápali krvavou politiku některých typů zpravodajských služeb.
Rozuměli koloniální válce.
Jejich mentalita se do takové války hodila,
protože oni sami věřili, že jsou v každé situaci nadřazení.
Proto byli ochotní zabít mnoho lidí,
které považovali za rasově nebo etnický podřadné.
Barbie se stal poradcem zpravodajské služby v Jižní Americe.
Tou dobou v Andských státech startuje operace Kondor.
Americká operace Kondor byla aliancí
několika tajných služeb a států,
které vedli fašisté, nebo ultrapravicové strany,
se známou historií zmizení, mučení, vražd vězňů a podobně.
A pro tyto režimy byl Klaus Barbie velice kompatibilním agentem.
Během operace bylo ve státech této aliance zavražděno na 50 tisíc lidí.
CIA opět zahladila stopy a ochránila všechny zúčastněné.
Říkám tomu „fenomén semaforu“.
Spojené státy veřejně chrání lidská práva.
Ale v zákulisí těmto režimům říkaly, že je to v naprostém pořádku.
Dokud neporazily levici, je správné takto jednat.
Hnacím motorem této politiky byl státní tajemník Henry Kissinger.
Čelil vzrůstající kritice.
Později měl Kissinger svědčit u soudu ve Francii a v Chile
kvůli porušování lidských práv. Uruguay v roce 2007 žádala o jeho vydání.
Bylo jasné, že zametá stopy po operaci Kondor,
po zločinech jednotek smrti, ve kterých byli známí nacisté.
Stefano Delle Chiaie vedl v Bolívii jednotku žoldáků.
Říkalo se jim „Ženichové smrti“.
Podporovali kokainovou mafii, která v Bolívii vyvolala převrat,
ze kterého měli sami prospěch.
Prošli mnoha zeměmi v Latinské Americe,
kde podněcovali kontrarevoluce, vraždili a mučili lidi
a vydělali na tom celé jmění.
Ženichy smrti financoval průmysl,
který je celosvětově spojený s tajnými službami.
Obchod s kokainem.
Obchod s drogami je pro agenty ideálním zdrojem příjmu.
Vše je přísně tajné a všechny zúčastněné je snadné vydírat.
Válka proti drogám je operace na oklamání veřejnosti.
Skutečný a úspěšný obchod s drogami přijde vhod všem lidem,
kterým tajná služba dala jisté výsady a teď o nich říká:
„Jsou to naši muži. Nemůžete jim bránit v tom, co dělají.“
Můžou si pěstovat, co chtějí, aniž by jakkoliv riskovali.
A mohou prodávat drogy za šílené ceny po Americe, po Evropě a kdekoliv jinde.
Vydělávají na tom spoustu peněz.
A z toho obrovského výdělku si tajné služby berou, co potřebují.
Ty peníze pak používají na různé operace.
Klaus Barbie zdokonalil obchod s kokainem v Bolívii.
A nejen to.
Barbie tam systematizoval útlak.
Vyčistil systém od prostého bití a brutality
a začlenil do něj systematické mučení a organizovaný vězeňský systém.
To také způsobilo jeho pád,
protože si ho lidí všimli a nakonec ho vydali.
V květnu 1987 byl Klaus Barbie v Lyonu odsouzen na doživotí.
To bylo čtyři roky po jeho vydání.
I v soudní místnosti se vysmíval svým obětem.
Zemřel ve vězení roku 1997.
Před soudem skončí jen pár nacistů.
Vedoucí politici v Západním Německu věřili Paulu Dickopfovi,
dlouholetému prezidentovi Spolkového kriminálního úřadu.
Věřili mu až do smrti.
Člen SS a nacistický špion Dickopf se stal americkým rekrutem
krátce před koncem války.
Samozřejmě si uvědomil, že pro Německo je to konec.
Věděl, kterým směrem fouká vítr,
takže si řekl, že přeběhne na druhou stranu.
Pomohl mu jeho přítel François Genoud, další nacistický agent.
Znali se ze Švýcarska, kde oba žili.
Genoud byl vlivný bankéř.
Zároveň byl velkým podporovatelem nacistů a Hitlera.
A nejspíš to byl on, kdo hrál velkou roli v záchraně nacistů a bohatství SS…
BÝVALÝ PODTAJEMNÍK MINISTERSTVA OBRANY
…když se vše roku 1945 změnilo.
Genoud vydal Goebbelsovy deníky a vydělal spoustu peněz.
Finance použil na obhajobu Adolfa Eichmanna
a Klause Barbieho.
Také je přítel finančníka a teroristy Calrose Šakala
a palestinského teroristy a agenta KGB Wadieho Haddada.
Má na kontě mnoho brutálních útoků.
Ale jeho konexe Dickopfově kariéře neuškodily.
Právě naopak. CIA a její šéf Dulles mu pomohli až na špici.
Zaprvé, tyhle konexe na americkou tajnou službu
rozhodně hrály roli v tom, že ho najali navzdory jeho pozici v SS.
Ať už šlo o post ministra vnitra,
nebo šéfa oddělení Spolkového kriminálního úřadu.
A myslím si, že toto povýšení je také…
Takhle to vidím já.
Ze strany CIA také mělo smysl
ho dostat na takovou pozici.
Dickopf dával CIA informace o německé politice.
Hlavně o Willym Brandtovi.
Prezident Spolkového kriminálního úřadu
měl přístup k citlivým informacím ohledně Brandtovy Ostpolitik.
Tohle byly vnitřní záležitosti vlády,
jejíž politika uvolňování napětí naplňovala Spojené státy nedůvěrou.
Kolik toho Paul Dickopf opravdu věděl?
Také se účastnil diskuzí na ministerstvu
na vysoké politické úrovni.
Jaká tajemství vydal,
která výrazně podkopávala suverenitu Západního Německa,
není zcela jasné.
Dickopf byl oknem do nejvyšších pater německé vlády,
její bezpečnostní politiky a tajných služeb.
Byly to klíčové informace bezpečnostního aparátu jiné země.
SETKÁNÍ S CARAVELEM
Podle CIA byl Dickopf agent, který pracoval pro jedinou stranu.
DAL MI KOPII ZÁPISU SETKÁNÍ SE STÁTNÍM TAJEMNÍKEM
Byl Dickopf obyčejný zrádce?
Mám problém se slovem „zrádce“.
Pro Dickopfa to byl běžný život.
Měl povinnosti vůči jedné straně i vůči druhé.
A rozhodně Američanům projevoval vděk.
Kolik škod Dickopf na Německu napáchal?
Roku 1972 jeho přítel Genoud pomohl s únosem stíhačky Lufthansa.
Díky tomu nalil do palestinské kasy za výkupné 15 milionů marek,
které byly využity k dalším teroristickým operacím.
Genoud také financoval útok na izraelský olympijský tým
v Mnichově roku 1972.
Radostné hry, které měly vylepšit německou reputaci ve světě,
se staly jednou z největších tragédií.
Před očima celého světa zemřelo 11 izraelských sportovců.
Genoud měl úzké konexe s teroristy ze Středního Východu,
které spolupracují i s Mossadem.
To je doopravdy zvláštní struktura.
Jako šéf Interpolu měl Dickopf bojovat proti teroristům,
které jeho přítel Genoud financoval.
Během jeho působení v úřadu docházelo ke stále více útokům a únosům letadel.
Dickopf trval na tom, že Interpol je bezmocný.
Vědí, že nás svazuje článek tři našich stanov,
který nám brání přímo zasáhnout.
Ale to by mělo povzbudit ostatní země k tomu,
aby byly mnohem sdílnější.
To přece nutně neznamená, že když Interpol nemůže zasáhnout,
tak země nemohou jednat za sebe.
Mohou jednat samy za sebe.
Mohou si dělat, co chtějí, jenom ne skrze Interpol.
A touhle dobou v jednom roce došlo k únosu 15 letadel.
Později to bylo dokonce okolo 30 letadel ročně.
Byla v tom technika.
Západní země se zároveň rozhodly,
že vyšetřování teroristických zločinů nepatří k práci Interpolu.
To je další skandál.
Takže jsme tu měli Dickopfa, který byl spojený s Genoudem,
se kterým se často setkával.
Genoud financoval lidi, kteří unášeli letadla.
A Interpol pořád opakuje, že to není jeho práce.
Věděla CIA o Dickopfově napojení na Genouda?
Dokumenty to teď dokazují.
Dickopf sám informoval CIA,
že ho zná od druhé světové války.
Ale ve spisech s Washingtonu není nic o tom,
co CIA zjistila o Dickopfovi a dalších nacistech.
CIA měla dobře promyšlenou kampaň,
o kterou se staralo právní oddělení,
která měla co nejlépe zabránit zveřejnění těchto záznamů.
Hlavně záznamů s informacemi ohledně vztahů
mezi inforamátory, agenty a CIA.
V tom byl ten smysl.
Christopher Simpson byl člen komise,
která s CIA vyjednávala o vydání záznamů o nacistech.
Velice brzy vystřízlivěl.
Jedna důležitá kategorie, která spadá do onoho popisu,
se jmenuje „Informace o zahraniční vládě“.
To jsou informace, které získali legálně nebo nelegálně
o vládních záležitostech jiné země.
Tyto informace jsou v mnoha složkách.
Najdete je v Dickopfově složce i ve složce Klause Barbieho.
Moc lidí to neví.
Každopádně jsou v těch složkách další zatajené informace.
Tato restriktivní politika brání historikům a žurnalistům
ve zkoumání důležitých špionážních operací CIA.
CIA je celosvětová služba,
která má obrovský rozpočet a neuvěřitelné možnosti.
Hlavně proto, že mezi své financování zahrnuje i obchod s drogami,
čímž zneužívá ostatní země.
Hraje roli ve všech evropských zemích,
ovlivňuje politiku, ovlivňuje náš názor na nepřítele,
ovlivňuje názor veřejnosti.
Je to psychologická válka.
To všechno hraje roli.
A když mám někoho k dispozici,
tak můžu ovládat demokracii.
Stejně jako ovládali tu italskou demokracii.
A možná ovládali i místní politiku,
nebo její některé části.
Tajná služba není pěvecký kroužek.
Mnoho tajných operací,
které zahrnovaly válečné zločince a fašistické spolupracovníky,
jsou dodnes veřejnosti utajené.
Překlad titulků: Jan Šmíd