Det føderale kriminalpolitiet i Wiesbaden.
En mann, som var med på å etablere byrået, har vært president i seks år.
Paul Dickopfs yrkeskarriere er tilsynelatende plettfri.
Han antyder at han var motstander av naziregimet.
Inntil 1971 og regjeringen Brandt er han toppsjef for BRDs kriminalbyrå.
Folk som kritiserte ham, eller kunne være en risiko for ham,
glemte han aldri.
Han var svært uforsonlig. Han knuste en god del folk.
Dickopfs karriere er ikke bare i Vest-Tyskland.
I 1968 blir han også leder for Interpol.
Han skal nå bekjempe internasjonal kriminalitet.
Innenriksminister Genscher sa ved Dickopfs avskjed
at han var et forbilde for politivesenet i hele Tyskland.
Etter at Dickopf dør i 1973,
jobber tjenestefolk med å skrive en nekrolog om ham.
Det de oppdager, gjør dem målløse.
Dickopf avsløres som en svoren nazist. Livsløgnen hans avsløres.
IDENTITETSKORT
Dickopf var ikke bare SS-medlem og nazispion.
Rett før krigens slutt skiftet han side og ble agent for amerikanerne.
CARAVEL - 39 ÅR GAMMEL POLITITJENESTEMANN
HAR VÆRT VÅR AGENT I SISTE HALVDEL AV 2. VERDENSKRIG
Mange CIA-dokumenter benevner "Caravel".
Det var Dickopfs kodenavn.
MEMORANDUM: MØTE MED CARAVEL
Tysklands øverste politileder selger hemmelig informasjon mot betaling.
JEG BETALTE CARAVEL LØNN.
CARAVEL GAV MEG EN PROTOKOLL FRA STATSSEKRETÆRENS MØTE.
Kansler Willy Brandt og hans Ostpolitik var av særlig interesse for amerikanerne.
Dickopf ga villig fra seg informasjon.
I likhet med mange nazister under Den kalde krigen.
De ble villige hjelpere og spioner,
fordi USAs etterretningstjeneste brukte fortiden til å utpresse dem.
Det plaget amerikanerne lite
at visse folk de trengte,
var knyttet til massemordere, ekstremister eller terrorister.
Målet rettferdiggjorde middelet.
USAs hemmelige tjenester bekjempet kommunismen
med hjelp fra nazister som fungerte som spioner.
For dem handlet det ikke om å straffe kriminelle.
Da den kalde krigen ble varm,
ble nazikollaboratører nyttige for vestlig etterretning.
De ble brukt til dekkoperasjoner og slikt.
NAZISTENE OG FASCISTENE I CIA
Mange hemmelige dokumenter fra Den kalde krigen er nå tilgjengelige.
Dokumenter som forteller om nazister som ble agenter for CIA.
Tilfellet Eugen Steimle var tidligere ukjent.
Han var leder for eksekusjonspelotonger i Sovjetunionen.
Steimle var antatt død ved krigens slutt.
Man trodde han omkom på et Lufthansa-fly
som styrtet nær Nürnberg 20. April 1945.
Øyenvitner så flyet stå i brann.
Ulykkesstedet i skogen Piesenkofen kan fortsatt ses i dag.
Her er krateret som oppsto i styrten.
Folk i området tok med seg det de fant i flyvraket.
Det ble funnet en dokumentmappe med dokumenter og ID-kort,
blant annet Steimles.
Dokumentmappen ble levert nazipartiets lokale hovedkvarter.
Noen dager etter inntok amerikanske tropper området.
Dokumentmappen ble konfiskert av etterretningstjenesten.
Amerikanerne så etter nazister som kunne være nyttige for dem.
Alle personlige detaljer var til god hjelp.
De mistenkte at Steimle var i live.
CIAs egne dokumenter om innholdet i kofferten
gjør det nå mulig å rekonstruere hendelsen.
TJENESTEMANN STEIMLE
20. April 1945, under de siste kampene i Berlin,
letter det siste Lufthansa-flyet fra Tempelhof.
Etter Hitlers død vet passasjerene
at pakten mellom russerne og Vesten er verdiløs.
Condor-flyet har mer enn 20 passasjerer.
Blant dem er det menn i skinnjakker.
Kapteinen flyr i ly av mørket.
Været er dårlig.
Målet er Spania, med tanking av drivstoff i München.
Jeg husker noe faren min sa ved frokostbordet.
KARL WEISS, ØYENVITNE
"Det passerte et fly som lagde en høy rumlelyd."
Vennen min bor rett i nærheten.
Den kvelden fløy et brennende fly over taket på huset hennes.
Moren fikk panikk og tok med seg barna,
og kastet seg selv og dem til bakken.
Hun sa: "Pappa døde i krigen. Nå dør vi alle sammen."
Flyet krasjer i en skog. Ingen passasjerer overlever.
Var de nazitopper som prøvde å rømme til Spania?
Hvem var om bord?
USAs hemmelige tjenester tar med dokumentene til USA.
I Washington vet man at slutten på krigen er starten
på et nytt kapittel i konfrontasjonen mellom supermaktene.
For å skaffe seg fortrinn,
skal de tvinge tidligere naziledere til å jobbe for dem.
Amerikanerne lykkes.
En person som nevnes i dokumentene, vekker oppsikt:
Tidligere SS-Standartenführer Eugen Steimle.
Han viser seg å være ansvarlig for massedrap i Sovjetunionen.
HEMMELIG KRIGSROMMET
INNKOMMENDE TELEGRAM
Agentene har grunn til å tro at han ikke er død.
Vitner hevder å ha sett ham etter ulykken.
STEIMLE FORLOT BERNAU-CHIEMSEE 1. AUGUST
STEIMLE ER I LIVE
De forhører folk som bor nær krasjstedet på nytt.
Krigsforbryteren Steimle er av stor verdi for dem.
Det var umulig å verve nazister som agenter systematisk,
uten også å verve krigsforbrytere. Det gikk hånd i hånd.
Amerikanerne leter i hele Tyskland
etter tidligere SS-etterretningsoffiser Eugen Steimle.
Han gjemmer seg i hjemregionen Schwarzwald.
Nettet snører seg rundt ham.
Høsten 1945 ser han bare én løsning.
Han overgir seg, og blir avhørt.
Han vet at hans eneste mulighet er å tilstå alt.
En avhopper som har noe å skjule,
for eksempel drap,
er sårbar for utpressing,
og med det et underdanig verktøy for sine nye sjefer.
Steimle samarbeider.
Hans forklaring, og dokumentene som ble funnet,
gjør at amerikanerne nøster opp det tyske spionnettverket i Spania.
De lokaliserer titalls nazister som ikke aksepterer krigsnederlaget,
og som nå jobber med en ny, vanvittig idé: Det fjerde riket.
Målet er fascisme over hele verden.
Amerikanerne overvåker aktivitetene deres,
og verver agentene i Spania til å jobbe for seg.
Etter avhør dømmes Steimle til døden ved hengning.
Overraskende nok benådes han.
Vervet USA ham som spion og påvirket dommen?
Det kan ikke bevises, sentrale dokumenter har gått tapt.
Ikke minst fra USAs forhørssenter i Oberursel.
Nazister verves som agenter.
USAs hemmelige tjenester trenger ikke bare spioner.
De vil også ha hånd om nazistenes skatter.
Frem til krigens slutt
opprettholdt de allierte myten om "Alpefestningen",
der nazister skulle ha gjemt seg.
Skattejegere kommer hit fortsatt. De leter etter forsvunnet nazigull.
Er det egentlig noen skatter å finne?
Da krigsnederlaget var uunngåelig,
tok tysk industri grep for å sikre kapitalen sin.
Det var veldig farlig å snakke om slikt.
Men alternativet, å miste alt etter Hitlers død, var farligere.
De la sine planer, noen av dokumentene finnes fortsatt.
De ville prøve å gjenreise Tyskland etter Hitler.
Deres aktiviteter ble kjent for de alliertes hemmelige tjenester.
Verdensomspennende overvåkning ble igangsatt.
Kodenavnet var "Safehaven" - "Trygg havn".
Operasjon Safehaven ble iverksatt av USAs myndigheter.
De ville finne eiendeler nazistene hadde stjålet i Europa,
som de prøvde å omsette andre steder i verden etter 1945.
Amerikanerne visste at slike planlegging også fant sted i Rikskanselliet
på ordre fra Reichsminister Bormann.
Et nettverk av utenlandske firmaer ble etablert for å investere penger.
Nazistene foretrakk blant annet Monaco,
der det var mange skallselskaper med millioner på bok.
Et slikt firma var offisielt et TV-produksjonsselskap.
I styret satt en gammel kjenning: Kurt Georg Kiesinger.
ADV. KURT GEORG KIESINGER (UTENRIKSDEPARTEMENTET)
Han ble senere forbundskansler.
Karrieren tok ikke skade av
at han jobbet for nazistenes utenriks- og propagandadepartement.
De alliertes agenter rapporterte om pengeoverføringer.
Iblant smuglet de folk til møter.
FLYT AV KAPITAL TIL NØYTRALE LAND
Allen Dulles ledet spionasjeoperasjonen.
Han var agent i Sveits den gangen, og ble senere sjef for CIA.
Hans kunnskap om nazistenes finansielle krumspring
hjalp hans egen karriere.
Reichsbank i Berlin smadres
i et bombeangrep i mars 1945, like før krigens slutt.
Gull og valuta ligger åpent.
Planene settes i verk, evakueringen starter raskt og omhyggelig.
360 tonn gull, 300 tonn sølv og sedler lastes inn.
Alt registreres og sjekkes grundig.
Nazistenes skatter fjernes i tolvte time.
Dokumenter om Reichsbank-gullet ligger uoppdaget i Bundesbank i over 60 år.
Til slutt oppdager Karl Bernd Esser dem.
Gullet fra disse Reichsbank-filialene
ble flyttet til en sentral beliggenhet i Merkers,
eller deponert visse steder i Bayern.
Tiden har kommet for amerikanerne.
Takket være Operasjon Safehaven
vet de nøyaktig hvor i fjellene gullet oppbevares.
De når frem før sovjeterne
til saltgruven i Merkers i Thüringen, i den sovjetiske okkupasjonssonen.
De oppgir at Reichsbank-gullet er stjålet nazigull.
Amerikanerne tar annet gods som også er skjult i tunnelen:
Italienske statsverdier, og gull fra Böhmen og Mährens nasjonalbanker.
Ble gjemmestedene i Alpene også tømt lenge før?
De finner definitivt ikke noe gull i Bayern.
Det finnes et forliksdokument
som sier hvor mye gull Reichsbank hadde gjemt, og hvor.
Alle depotene ble funnet, amerikanerne fant de fleste.
De gikk sågar inn i den sovjetiske sonen,
og tømte raskt hoveddepotet i Merkers, som er i den østlige sonen.
Karl Bernd Esser anser det som tyveri.
Deres andel av Marshall-planen, USAs lån til gjenoppbygging i Europa,
ble betalt to ganger av tyskerne.
Først med Reichsbank-gullet,
senere med avdragene de betalte i tyske mark.
Marshall-planen var et vellykket amerikansk påfunn
for å lure venner uten at de merker det.
Hvis jeg tar 1000 euro fra deg nå og du ikke merker det,
og så låner deg 1000 euro, som du betaler renter av,
blir du glad og tenker at jeg er hyggelig.
Egentlig stjal jeg 1000 euro fra deg, men du merket det ikke.
USAs etterretning bruker kunnskapene og skattene sine ikke bare i Tyskland.
De verver også fascister i Italia under Den kalde krigen,
til å kjempe mot kommunismen på amerikanernes vegne.
Fra 1960-tallet rystes Italia av en rekke bombeattentat.
Mange hundre mennesker dør, og først får venstresiden skylden.
Det er nå bevist at høyreekstremister sto bak.
Stefano Delle Chiaie leder Italias nye ytre høyre.
Han er anklaget, men aldri dømt, for en rekke terrorhandlinger.
Vår politiske innstilling var såre enkel.
Den var basert på en historisk epoke
som vi hadde stor respekt for, nemlig fascismen.
Vi prøvde å ha fascismens grunnleggende verdier som styrende prinsipper.
I 1970 ville fascistene i Italia og deres medhjelpere
gjøre statskupp og utrydde venstrepartiene.
Vi vet at CIA ble informert om dette.
7. desember gjør Delle Chiaies kuppmakere,
den høyreekstreme Avanguardia Nazionale og deler av militæret, sitt fremstøt.
Første mål er den statlige kringkasteren og regjeringskvartalene.
Stefano Delle Chiaies opprørere tror de handler etter egne interesser.
Men kuppforsøket styres fra annet hold,
selv om Delle Chiaie stolt tar ansvaret den dag i dag.
Jeg var moralsk og politisk ansvarlig for kuppet,
selv om jeg ikke var i Italia da.
Kommandøren hadde lagt en perfekt plan.
Han så for seg å opprette kommandokjede fra forsvarsdepartementet.
Planene var klare og låst unna.
Alle militære enheter skulle utplasseres
for å ta kontroll over strategiske punkter i landet.
I Italia går kampen mot venstresiden langt tilbake.
USAs hemmelige tjenester var involvert fra første stund.
De får innflytelse etter invasjonen av Sicilia.
De allierte overvelder aksemaktene.
Noen italienske militærenheter gir ikke opp,
og kjemper på tyskernes side helt til 1945.
Spesielt fryktet er Decima Flottiglia MAS, verdens første kampsvømmerenhet.
De allierte frykter og beundrer de vågale operasjonene deres.
Kommandøren er er Valerio Borghese, "Den svarte prinsen".
Prins Borgheses Decima MAS
var nok fascistrepublikkens best trente og sterkest motiverte militære enhet.
Det tar ytterligere to år før krigen i Italia er vunnet.
Når amerikanerne endelig inntar Roma, tas de imot som frigjørere.
Også av paven.
Han deler seierherrenes frykt for en venstredreining i Italia.
For kommunistene blir stadig sterkere.
Amerikanernes mål var å holde kommunistene unna makten,
og å hindre kommunistene i å motta støtte fra utlandet.
CIA-agent James Jesus Angleton forbereder statskupp
i tilfelle kommunistene vinner valget.
Angleton hadde de beste forbindelsene i Italia.
Han snakket språket.
Og Vatikanet hadde verdens mest effektive hemmelige tjeneste,
og har det kanskje fortsatt.
Angleton og Borghese ble gode venner.
Borghese kom fra fascistbevegelsen,
og stiftet Fronte Nazionale for å forene de ulike høyrebevegelsene.
Alt var myntet på å avverge en venstredreining i Italia,
siden venstresiden der ble stadig sterkere.
For å ta opp kampen mot kommunistpartiet, vervet CIA Borghese.
Kommunistene er hans dødsfiender.
Mot slutten av krigen drepte de ham nesten.
Angleton klarte å overbevise USAs regjering om
at valget i 1948 ville ende med kommunistregjering i Italia.
Derfor burde USA sette inn millioner av dollar på
å påvirke valget og svekke venstresidens kandidater.
Operasjon Safehaven betaler seg.
Amerikanerne bruker nazistenes inndratte tyvgods.
Angleton finansierer operasjoner mot italienske kommunister med det.
Eiendelene ble aldri returnert til nazistenes ofre og deres familier.
200 000 RIKSMARK INGEN ANSVARSRETT
Mye av pengene hadde tilhørt Europas jøder og var stjålet av nazistene.
Det kom fra nødreservefondet, Exchange Stabilization Fund,
som inngikk i blokaden av nazi-Tyskland.
Denne kapitalen var konfiskert fra nazistene.
Angleton etablerer også en partisanhær.
Dette er sjeldne opptak av dem under trening.
Mange partisaner er krigsherdede fascister fra Borgheses kampsvømmerenhet.
Enheten heter "Gladio" og styres utelukkende av CIA.
Hvis Italia demokratisk stemt for sosialisme,
ville ideologisk skolerte og kampklare grupper
gått til aksjon for å styrte den demokratisk valgte regjeringen.
Men Gladio deployeres ikke.
Kommunistene taper det første valget etter krigen.
Det er en spent situasjon.
Sovjet må akseptere at Italia nå inngår i den amerikanske kontrollsfæren.
For de som vil ha en tredje løsning, blir uttrykket "Yalta" et hinder.
Yalta var der avtalen mellom seierherrene ble signert.
Russland, Storbritannia og USA
delte verden mellom seg i fremtidige innflytelsessoner.
Viktigst av alt, Europa.
Avtalen forble uendret til Sovjetunionens kollapset
og Berlinmuren falt.
I Italia betyr "Yalta" å være under amerikansk innflytelse.
Hvis politiske og strategiske interesser står på spill,
vil USA ta drastiske grep.
De vil ikke la en tredje makt komme mellom de to blokkene.
Etter Yalta ble grensene mellom de to blokkene rigid overholdt.
Makthegemoniet på begge sider slo ned alle opprør.
Både i Ungarn i 1956, 17. juni 1953 i Berlin
og alle andre opprør.
Terrorismen i Italia og Tyskland tjente i praksis bare ett formål,
å stabilisere den politiske ordenen.
Så også med drapet på Italias statsminister Aldo Moro i 1978.
Han ble kidnappet og skutt av Røde brigader.
Mange agenter og sikkerhetstjenester ble trukket inn i denne saken.
Mange italienere tror Moro døde fordi han ønsket en tredje løsning,
og ikke Yalta.
Andre statsmakter er involvert i kuppforsøket i 1970.
Borghese og Delle Chiaie er bare brikker.
Vi vet at Borghese fikk en telefon mellom klokken ett og to på natten.
Slik ble kuppet stanset.
Vi vet også at Borghese hadde en samtale med en høytstående politiker.
I dagboken sin hevder Borghese
at han ble oppringt av Ettore Bernabei, en nær medhjelper til Andreotti,
som handlet på hans vegne.
Andreotti var på den tiden en amerikansk marionett.
Mektige italienske skikkelser trekker i trådene.
Giulio Andreotti, som senere var statsminister sju ganger.
Og Lizio Gelli, stormester i den innflytelsesrike frimurerlosjen P2.
Gelli har vært amerikansk agent siden krigen.
De spredte alle slags løgner.
Jeg snakker om Gelli, som avsluttet kuppet,
om Andreotti, som støttet ham og holdt tilbake viktig informasjon.
For eksempel at hans venn, aktor for kupptiltalen mot Borghese
og Andreottis stråmann, ba om 28 års fengsel for meg og mine kamerater.
Man må være varsom med venner som det.
USAs overherredømme ble også militært demonstrert under kuppforsøket.
USAs 6. flåte ble tilsynelatende satt i beredskap like før.
Gelli og Andreotti fremstilte seg for amerikanerne som innflytelsesrike nok
til både å kunne mobilisere og trekke styrkene tilbake.
Maktdemonstrasjonen var ment å imponere CIA.
Fascister som Borghese og Delle Chiaie tvinges i dekning.
Sør-Amerika er det gunstigste stedet.
De allierer seg med diktatorer, og søker selv makt.
Vi ville naturligvis at vårt verdenssyn skulle realiseres der også.
Vår kamp for fascisme fikk bedre grobunn i Latin-Amerika enn andre steder.
Mange latinamerikanske partier hadde også
fascistiske og nasjonalsosialistiske røtter.
Men Chile passer ikke inn i fascistfilosofien.
Det ble sosialisten Salvador Allende valgt i 1971.
Allende har entusiastisk støtte.
Hans marxistiske politikk har mange fiender, også i USA.
USA anså dette som en formidabel trussel.
Hvis en fredelig revolusjon vant frem,
ville det gjøre stor skade på USAs ideologiske hegemoni i Sør-Amerika.
På ordre fra utenriksminister Kissinger blir CIA nå aktive i Chile.
Den harde antikommunisten stoler ikke på at Allende vil tape neste valg.
General Pinochet tar makten ved statskupp i september 1973.
Italienske fascister støtter ham. Amerikanerne stopper dem ikke.
Begge parter har et felles mål: De vil utrydde kommunismen.
Vi var i kontakt med chilenske kamerater før kuppet i Chile.
I 1974 var jeg i Santiago med kommandør Borghese.
Vi traff president Pinochet og begynte et tett samarbeid med ham.
I Chile ble vi tatt imot personlig av president Pinochet.
I 1975 møtes fascistene i begravelsen til en likesinnet i Madrid.
Diktator Francisco Franco er død.
Italienske fascister innleder her et samarbeid
med Dina, Chiles hemmelige tjenester.
Det legges terrorplaner.
Hovedmannen er kjent, Stefano Delle Chiaie.
Dette er deres første møte. Flere møter følger.
Pinochet møter selv terroristene
som nettopp har utført et attentat.
Chiles etterretningssjef er der. Det er en ytre høyre-klassefest.
Stefano Delle Chiaie gis tillatelse til å etablere hovedkvarter i Chile.
Han begynner å samarbeide med Chiles hemmelige tjeneste, Dina.
En rekke med attentatet følger.
Allendes tidligere utenriksminister Orlando Letelier drepes i Washington.
Terrorisme på egen jord blir for mye for USA.
De setter Pinochet på plass.
Regjeringene i Sør-Amerika mener USA viser seg som for svake
til å bekjempe kommunisttrusselen.
De ville ta ansvar for å knekke kommunistbevegelsen i hele verden.
Omfanget av dette er forbløffende. De kalte det tredje verdenskrig.
Pinochets junta forbereder seg på krig.
Det innebar at de ville tilegne seg atomvåpen.
Det inkluderte produksjon av biologiske våpen.
Fanger i Chile ble drept under eksperimenter med dem.
Og de lagde giftgass, sarin og sennepsgass.
Umenneskelige eksperimenter ble foretatt i Colonia Dignidad.
Her blir planer gjort til handling.
Etter militærkuppet i 1973 ble Colonia Dignidad en torturleir,
en treningsleir for Dina og en torturskole.
Et senter for våpensmugling
og for alternativ våpenproduksjon.
Det var også det eksterne kommunikasjonssenteret til Dina.
Denne delen av Colonia Dignidad ligger bak en dødssone.
De underjordiske torturkamrene er godt gjemt.
Fra utsiden ser den ut som en vanlig gård.
Omgivelsene kan lure hvem som helst.
Jeg ble imponert av det stedet.
For, til en viss grad…
Jeg er jo en drømmer,
og har alltid drømt om å bygge et senter som dette
for mine kamerater.
Slik at de av og til fikk sjansen til å slippe unna kampene, og slappe av.
Jeg hadde noe sånt i tankene.
Colonia Dignidad er ikke bare et feriested for gamle nazister.
Biologiske og kjemiske våpen produseres og testes på fanger her.
Den chilenske hemmelige tjenesten trenger gift som dreper sporløst.
Det er en kort liste med folk man vet ble drept med sarin, en giftgass.
En tysk lege ved Colonia Dignidad jobber med dødelige stoffer.
Legen ved Colonia Dignidad, Hartmut Hopp, rømte landet for å unndra seg straff.
Han hadde et djevelsk verksted der.
FRIEDRICH PAUL HELLER FORFATTER, "PINOCHET"
Han hadde rundt 400 giftstoffer.
Det var giftstoffer man pustet inn,
andre var dødelige ved fysisk kontakt eller hvis de ble blandet i mat.
Det var et barbarisk arsenal.
Ingen vet nøyaktig hvem disse stoffene ble testet på.
Nazistene støtter ikke bare Pinochet under Den kalde krigen.
De støtter også andre diktatorer i Sør-Amerika.
CIA skjuler forbrytelsene deres.
I 1980 gjør militæret i Bolivia statskupp, det såkalte "kokainkuppet".
Mafiaen, under general García Meza, styrer nå staten i Andes.
I kulissene er Klaus Barbie, en tysk nazist og krigsforbryter.
En fascistisk kampfelle er svært imponert.
Jeg traff ham i Bolivia. Han er en fantastisk personlighet.
Svært intelligent og med stor kapasitet. En mann av ære.
Klaus Barbie var kjent som "Slakteren i Lyon".
Han var brutal og sadistisk mot motstandsfolk
som bekjempet okkupasjoinsmakten under andre verdenskrig.
Etter krigen ble Barbie vervet av USAs hemmelige tjenester.
SS-offiserer tydde til ulike midler for å klare seg etter krigen,
men det er et felles mønster.
De var det jeg kaller etterretningsentreprenører.
De tar alt de kan få hånd om,
og prøver å selge det for å lokke sikkerhetstjenestene
til å investere i dem.
Klaus Barbie var en verdifull agent for USA.
Han kjøpte seg fri med kunnskap om kommunister i motstandsbevegelsen.
Amerikanerne gjorde alt de kunne
for å holde motstandsbevegelsen fra makten etter krigen.
Barbie var viktig for dem,
fordi han hadde informasjon om kollaboratørnettverket
som jobbet med tyskerne
i den okkuperte sonen og i Vichy-områdene.
Dette kunne han gi amerikanerne, så det var svært verdifullt.
Han forsto godt hvor sårbart det franske politiske miljøet var for utpressing.
Amerikanerne gjemmer Barbie og andre krigsforbrytere,
først i Tyskland, så i Sør-Amerika.
De forsto den blodige politikken visse typer etterretning medfører.
De forsto kolonikrig.
Mentaliteten deres var godt egnet til kolonikrig,
for til syvende og sist mente de at de selv var mer verdt,
og de var derfor villige til å drepe mange
som de anså som rasemessig eller etnisk underlegne.
Barbie blir etterretningsrådgiver i Sør-Amerika.
Operasjon Condor begynner nå i fjellstatene i Andes.
Operasjonen var en USA-drevet allianse mellom sikkerhetstjenester og stater
som ble ledet av fascistiske eller ekstreme høyrepartier
med veldokumenterte tilfeller av forsvinninger,
overgrep, fangedrap og så videre.
Klaus Barbie passet svært godt for disse statene og deres operasjoner.
Operasjonen tar livet av totalt 50 000 personer i landene som inngår i alliansen.
Igjen skjuler CIA overgrep og beskytter de involverte.
Jeg kaller det "rødt lys, grønt lys"-metoden.
USA forsvarte menneskerettighetene utad.
Privat fikk regimene høre at det var i orden.
Inntil venstresiden var knust fikk de ture frem.
Drivkraften bak denne politikken er utenriksminister Henry Kissinger.
Han får krass kritikk.
Kissinger bes senere om å vitne i retten i Frankrike og Chile
om menneskerettighetsbrudd.
I 2007 krever Uruguay ham utlevert.
Det viser seg at han dekker over Operasjon Condor
og dødsskvadronenes overgrep.
Igjen er en kjent nazist involvert.
Stefano Delle Chiaie leder en leiesoldatstyrke i Bolivia.
"Dødsforloverne", som de ble kalt,
støttet kokainmafiaen som sto bak statskuppet i Bolivia,
noe som senere tjente dem vel.
De var involvert i mange land i Latin-Amerika.
De startet motrevolusjoner, drepte og torturerte,
og tjente en formue på det.
"Dødsforloverne" finansieres av en bransje
som knyttes til sikkerhetstjenesten i hele verden, kokainbransjen.
Narkobransjen er en god inntektskilde for agenter.
Alt er topphemmelig, og aktørene kan utpresses.
Krigen mot narkotika handler kort fortalt om å bedra offentligheten.
Narkobransjen gjør det meget bra, og de foredrar naturligvis folk
som får privilegier av sikkerhetstjenesten,
og som sier "dette er våre folk, dere kan ikke stanse dem".
De kan dyrke alle planter de måtte ønske uten å ta noen risiko,
og senere selge produktet for store penger
i USA, Europa eller hvor som helst.
Fortjenesten er ufattelig.
Av denne fortjenestemarginen
tar sikkerhetstjenestene andelen de trenger
til å finansiere operasjoner av alle slag.
I Bolivia perfeksjonerer Klaus Barbie både kokainhandelen og mye mer.
Barbie systematiserte undertrykkelsen.
Han avskaffet prylingen og den tilfeldige brutaliteten
og introduserte systematisk tortur og et organisert fengselsvesen.
Dette ble hans bane.
Folk ble oppmerksom på ham, og han ble utlevert.
I mai 1987 dømmes Klaus Barbie til livsvarig fengsel,
fire år etter utleveringen.
Selv i rettssalen håner han ofrene sine.
Han dør i fengsel i 1997.
Bare noen få nazister dømmes.
Ledende politikere i Vest-Tyskland stoler på Paul Dickopf,
mangeårig president for det føderale kriminalpolitiet,
helt til han dør.
SS-offiseren og nazistspionen Dickopf ble rekruttert av USA
like før krigens slutt.
Han innså naturligvis at det var over for Tyskland.
Han så hvilken vei vinden blåste, og bestemte seg for å skifte side.
Han får hjelp av en venn, nazisten François Genoud.
De kjenner hverandre fra Sveits, der begge har bodd.
Genoud, en viktig bankmann, var en svoren nazist og hitlerist.
Det antas at han var en sentral brikke
i å berge unna nazi- og SS-verdier
etter at alt endret seg i 1945.
Genoud tjente store penger på å utgi Goebbels' dagbøker.
Inntektene finansierer forsvaret av Adolf Eichmann og Klaus Barbie.
Han er også venn av og bidragsyter til terroristen "Sjakalen",
og den palestinske terroristen og KGB-agenten Wadie Haddad.
Han er ansvarlig for mange brutale angrep.
Forbindelsene hans skader ikke Dickopfs karriere.
Tvert imot: CIAs sjef Dulles hjelper ham til topps.
Tilknytningen til den amerikanske sikkerhetstjenesten
var avgjørende for at han ble ansatt på tross av fortiden i SS,
først i BRDs innenriksdepartement,
senere som seksjonssjef i det føderale kriminalpolitiet.
Og jeg tror denne forfremmelsen også er…
Dette er min tolkning.
Det var også en hensikt med dette fra CIAs side,
at de ville ha ham i en stilling som det.
Dickopf ga CIA informasjon om tysk politikk,
og spesielt om Willy Brandt.
Kriminalpolitisjefen hadde tilgang til
sensitiv informasjon om Brandts Ostpolitik.
De indre anliggender hos en regjering
som førte en tilnærmingspolitikk overfor Østblokken som USA mislikte.
Hvor mye visste egentlig Paul Dickopf?
Han deltok i diskusjoner i departementet og på politisk nivå.
Hvilke hemmeligheter han delte
som i vesentlig grad undergravde Vest-Tysklands suverenitet,
er et spørsmål vi ikke kan svare på.
Dickopf gav innsyn til øverste nivå i den tyske regjeringen,
til sikkerhetspolitikken og de hemmelige tjenester.
Gradert informasjon om en annen stats sikkerhetsvesen.
CIA beskriver Dickopf som en "unilateral" agent.
En som bare jobber for den ene siden.
Var Dickopf en simpel forræder?
Jeg misliker ordet forræder,
for dette var hverdagen for Dickopf.
Han hadde plikter overfor den ene og den andre parten.
Han viste også takknemlighet til amerikanerne.
Hvor mye skadet Dickopf Tyskland?
I 1972 hjelper Genoud med kapringen av et Lufthansa-fly.
Løsepengene, 15 millioner mark, går rett til palestinerne,
som bruker dem til nye terroraksjoner.
Genoud finansierer også angrepet på Israels OL-tropp i München i 1972.
Sommerlekene som skal gjenreise Tysklands globale omdømme,
blir en av Vest-Tysklands verste katastrofer.
Elleve israelske utøvere drepes med hele verden som vitner.
Genoud har imidlertid nær kontakt med terroristmiljøer i Midtøsten
som også samarbeider med Mossad.
Det er en veldig merkelig struktur.
Som Interpol-sjef er det Dickopfs jobb å bekjempe terroristene
som vennen Genoud finansierer.
Under hans ledelse blir det stadig flere flykapringer.
Dickopf hevder at Interpol er maktesløse.
De vet at vi er begrenset av artikkel 3 i vedtektene våre,
som ikke tillater direkte inngripen fra vår side.
Men det burde oppmuntre land til å dele informasjon i mye større grad.
Men det trenger ikke bety, hvis ikke Interpol kan gripe inn,
at land ikke kan agere bilateralt?
Bilateralt og multilateralt.
De kan gjøre som de vil, men ikke via Interpol.
Samtidig som 15 fly ble kapret på ett år…
Senere var det så mange som 30 kapringer per år.
Det var den rådende metoden.
Samtidig beslutter den vestlige verden
at terroretterforskning ikke inngår i Interpols oppgaver.
Dette er skandaløst.
Der har vi altså Dickopf, med sine koblinger til Genoud,
som han ofte møter.
Genoud finansierer folkene som kaprer fly.
Samtidig melder Interpol at "det er ikke vår jobb."
Visste CIA om Dickopfs forbindelse til Genoud?
Dette er nå dokumentert.
Dickopf opplyste selv CIA om
at han hadde kjent ham helt siden krigen.
Men i dokumentene som er frigitt av Washington,
står det ikke noe om hva CIA fikk fra Dickopf og andre nazister.
CIA drev en bevisst og overlagt kampanje
styrt av deres juridiske avdeling,
for å vanskeliggjøre at disse dokumentene ble frigitt.
Spesielt dokumentene som inneholder informasjon om forholdet
mellom informanter og agenter og CIA, som var hele poenget med dette.
Christopher Simpson satt i utvalget
som forhandlet med CIA om utgivelsen av nazimappene.
Hans erfaringer er oppsiktsvekkende.
En svært viktig kategori som passer til den beskrivelsen,
er såkalt "informasjon om fremmede regjeringer".
Informasjon innhentet lovlig eller ulovlig om regjeringsmakten i et annet land.
Slik informasjon er det mye av.
Det finnes både i Dickopfs og Klaus Barbies mapper.
Ikke mange vet dette, og det er fremdeles klausulerte dokumenter i mappene.
Tilbakeholdenheten hindrer historikere og journalister i
å ettergå viktige CIA-operasjoner.
CIA arbeider globalt.
De har enormt budsjett og utrolige muligheter
fordi de blant annet finansieres gjennom narkobransjen,
og den utnytter alle land.
De er involvert i alle land i Europa,
de påvirker politikken og fiendebildene våre,
de påvirker folkeopinionen og driver psykologisk krigføring.
Alt slikt har betydning.
Med de rette folkene tilgjengelig kan jeg kontrollere et demokrati,
slik tilfellet var i Italia,
og slik de kanskje har påvirket visse politiske prosesser i Tyskland også.
Sikkerhetsarbeid er ikke for smågutter.
Mange hemmelige operasjoner
som involverte samarbeid med krigsforbrytere og fascister,
har aldri vært kjent for offentligheten.
Tekst: Trygve Lie