Jag vill att Amerika blir den hon sägs vara
i självständighetsförklaringen och konstitutionen.
Amerika, var det ni förkunnar!
Kan jag ta några närbilder på dig utan glasögon?
Ligg ned.
Sitt. Ligg ned.
Ligg ned.
Underbart.
Han måste vara med överallt.
Jag heter Pauli Murray,
och jag har gett mitt liv åt mänskliga rättigheter.
Min personliga historia har varit en kamp för att uppfylla normer av excellens
i ett samhälle dominerat av tanken
att svarta är naturligt underlägsna vita,
och att kvinnor är underlägsna män.
Pauli Murray var långt före sin tid.
Hon sa och gjorde saker, andra inte gjorde förrän långt senare.
VÄNTRUM FÖR FÄRGADE
Pauli vågade konfrontera diskriminering
under en tid då det var riskabelt att göra det.
Incidenterna blev allt fler och förr eller senare,
skulle jag antingen gå bärsärk
eller hitta ett sätt att protestera.
Pauli var författare, advokat, präst, poet.
"Hoppet är en krossad stjälk mellan knutna fingrar.
Hopp är en sång i en trött hals."
VI SKA ÖVERVINNA
Pauli har varit viktig för många av rättigheterna vi åtnjuter idag.
Pauli Murray var inte bara en bra advokat och en tuff feminist,
men också queer och ickebinär.
Mina elever frågar ofta: "Varför känner inte vi till Pauli Murray?"
Hur kan en person vara så viktig
och ändå lär vi oss aldrig den personens namn?
JAG, PAULI MURRAY
Min gammelmoster Pauli ringde mig och sa
att hon inte skulle överleva natten.
Hon sa: "Det är några saker du måste göra för mig."
Ett par timmar senare var hon borta.
Jag fick veta att jag skulle vara testamentesförrättare...
PAULIS SYSTERS DOTTERDOTTER
...och samla ihop tillhörigheterna.
Rummen var fyllda med arkivskåp och bokhyllor.
Lådor, mappar, brev till regeringen.
Hon sparade allt.
SCHLESINGER-BIBLIOTEKET
Paulis testamente var tydligt.
Hon ville att Schlesinger-biblioteket skulle få hennes skrifter,
en plats där kvinnors historiska skrifter bevaras.
Moster Pauli delade inte mycket om sitt liv med mig.
Jag visste att hon var präst och advokat,
men hon nämnde aldrig sina prestationer.
Jag läste saker jag aldrig läst innan
och då insåg jag: "Herregud."
"Bussincidenten i Petersburg. Mars, 1940."
15 ÅR FÖRE ROSA PARKS VÄGRADE SÄTTA SIG LÄNGST BAK I BUSSEN
Min mening var inte att avsiktligt bryta mot...
LJUDINSPELNING AV PAULI MURRAY
...Virginias segregeringslagar.
Det hände ofta på den tiden
att incidenter uppstod
som gjorde en tvungen att säga emot.
Min vän och jag reste
från New York till Durham
för att besöka mina två mostrar över påsk.
Min vän hette Adelene McBean.
Vi kallade henne "Mac".
Det var första gången min mor upplevde...
MARGHRETTA MCBEAN ADELENES DOTTER
...något som ofta förekom i många av Sydstaterna.
När man hade korsat Mason-Dixon Line, förväntades man att sitta längst bak.
VITA
Bussen var kvintessensen av segregationens ondska.
Bussens intimitet tillät den offentliga förödmjukelsen av svarta
att fortsätta i de privilegierade vita åskådarnas närvaro,
som bevittnade vår skam under tystnad eller likgiltighet.
När de nådde Virginia
satte sig de svarta längst bak i bussen,
och då steg fler vita på.
Bussföraren insisterade på att vi flyttade på oss.
Sätena var trasiga och vi vägrade sätta oss där.
Busschauffören vägrade fortsätta köra
om hon inte flyttade på sig.
Polisen kom och grep oss.
STADSDELSFÄNGELSE PETERSBURG, VIRGINIA
Mac och jag var hungriga och frös, men vi vågade inte somna
för madrasserna var fulla av vägglöss.
När jag protesterade skrek nattvakten:
"Håll käften, annars hamnar ni i fängelsehålan.
När råttorna är klara med er,
kommer ni önska att ni hållit käft."
Det var då vi insåg allvaret...
Det var mycket skrämmande.
Pauli kontaktade NAACP,
i hopp om att de kunde få ett domslut som förkunnade...
...att segregerade sittplatser stred mot lagen.
Uppgifter om incidenten:
Åtal: Förargelseväckande beteende
Diagram över bussen
Mac och jag skrev en rapport,
en sammanfattning av åtalet, av fakta...
Efter att vi släpptes mot borgen
fick vi träffa NAACP-advokaterna Thurgood Marshall,
domare William H. Hastie, och dr Leon A. Ransom.
Det var mitt första möte med ett team av medborgarrättskämpar,
och jag satt som trollbunden i timmar.
De kämpade för att förenkla svartas rätt att assimilera sig i samhället.
Domaren vet att det kan bli avgörande,
så i slutänden blir de utmanövrerade.
PETERSBURG HUSTINGS TINGSHUS
Domaren förbiser segregationslagen och säger bara:
"Ni störde ordningen."
RÖKNING FÖRBJUDEN FÄRGADE SITTER LÄNGST BAK
Det blir inget nytt rättsprejudikat.
De avtjänar ett kortare straff och släpps sen.
På den tiden kände jag bara en bitter känsla
av ett personligt nederlag,
men jag kände att vi var en liten del av en större rörelse
vars mål var att störta alla segregationslagar.
Tanken var förbluffande.
RUTGERS UNIVERSITET
Idag har vi möjlighet
att lära oss om dr Anna Pauline Murray.
Pauli Murray är så spektakulär
att jag inte ens kan återge alla hennes kvaliteter och bedrifter.
Tänk er att ni är en svart person på 1900-talet
och ni försöker argumentera för att er mänsklighet bör respekteras.
Ni lever i en värld där folk inte gillar er
för att ni är svarta.
Jag vill visa er vad som påverkade Murrays liv.
Det här är kapitel ett, sida ett
av en självbiografi i manuskript.
I en studie publicerad 1910, året då jag föddes,
hävdade dr Howard W. Odum, en sociolog på Columbia University,
att raser har olika "förmågor och potentialiteter",
slut citat.
Och de som önskar hjälpa negrerna bör, citat:
"inte förvänta sig för mycket".
"Han har endast en vag uppfattning om dygd,
sanning, heder, manlighet, integritet.
Den bästa utbildningen för ett negerbarn
skulle leda fram till den obestridliga acceptansen
att han tillhör en annan ras än de vita, och det med allt rätt",
slut citat.
SKOLBUSS
Jag kommer ihåg den, jag kan se den gamla skolbyggnaden.
Det var en gammal träbyggnad, det fanns inga gungor.
Inget att leka med på rasterna.
De vita ungarnas skola
hade en gräsmatta, omgiven av ett staket.
Det var kontrasten mellan behandlingen vi fick
och den de vita barnen fick.
Man kan se och känna skillnaden.
Mina föräldrar var mycket stolta.
De var envisa. De gick mot strömmen.
Här föddes Pauli Murray.
När hon kom hit, var hon tre år gammal.
Hon kom hit som resultat av en tragedi.
Hennes mor dog av en hjärnblödning,
och hennes far lades in på mentalsjukhus.
Fast hon föddes i Baltimore, var detta hennes hem.
När jag kom till Durham,
bodde mina mostrar Pauline och Sallie där,
och mina morföräldrar Fitzgerald.
Fitzgeralds var välkända i Durham
och hade hög prestige bland de svarta i samhället.
Familjen var av blandat ursprung: Cherokee,
irländare, afroamerikaner.
Vissa av familjemedlemmarna såg så vita ut
att de togs för vita.
Pauli var nånstans mittemellan.
Det fanns fördomar baserade på hudfärg
hos både vita och svarta i samhället.
Så därför utgjorde de en egen grupp.
Pauli var husets glädjespridare.
Moster Pauline hade inga egna barn, så hon avgudade henne.
Moster Pauline var lärare i den allmänna skolan,
och när jag var runt fyra
började hon ta med mig varje dag.
Jag fick sitta med de äldre barnen och vara med när de hade högläsning.
Mot slutet av läsåret
förvånade jag moster Pauline när jag sa:
"Jag kan läsa, moster Pauline."
Jag tog boken från barnet bredvid mig och började läsa högt.
Medan jag satt i klassrummet,
hade jag lärt mig det hon lärde de andra.
Från den dagen blev klassrummet mitt andra hem.
Hon fick fråga vad hon ville.
Hon fick ha en åsikt.
Men Pauli ville inte klä sig i klänningar.
Moster Pauline tvingade henne att gå till kyrkan varje söndag.
De slöt ett avtal.
Hon sa: "Du får ha på dig byxor hela veckan,
men i kyrkan måste du ha klänning."
Jag levde ett skyddat liv.
Men livet blev outhärdligt
när jag kom i kontakt med den vita världen.
Folk tilltalade färgade på gatan "auntie", "uncle" och "boy".
Mellan 50 och 60 människor om året blev lynchade.
Det skrevs inte mycket om lynchningar i tidningarna,
men vi hörde talas om dem.
"Nån blev lynchad i än den ena, än den andra stan igår kväll."
Ku Klux Klans närvaro kändes alltid i bakgrunden.
Medvetenheten om det, för ett barn ur min generation,
växer som en...
Det blir nästan en del av ens kropp, av en själv.
Till förtryckarna
Nu är ni starka
och vi är bara druvor
värkande av mognad.
Trampa på oss.
Pressa ur oss allt det modiga liv
som finns innanför våra tunna skal.
Men vår är en dold styrka,
driven av århundraden av väntan.
Vi ska ta över och berusa era sinnen
i den ensamma skymning som är er vinters sorg.
"Vi ska ta över, vi ska berusa era sinnen
"i den ensamma skymning som är er vinters sorg."
Vad vet Pauli om sin plats i historien?
Paulis mål är att fixa de problem
som har skapats på grund av slaveriet.
Det är så kraftfullt. Pauli säger:
"Det här är mitt rum och min tid att verka i."
Hon tar fram skrivmaskinen och uttrycker sig.
Det finns kvar åt kommande generationer som vår,
så vi kan förstå det.
Allt skrivande handlar om önskan att kommunicera.
Man vill dela med sig av sina egna insikter,
av sina känslor eller förnimmelser med andra.
Min historia är svårare att skriva än att skriva om någon annan.
Kapitel sex, sida 120.
När jag slutade skolan ville jag inte gå på fler segregerade skolor.
Jag vägrade att göra det.
Moster Pauline tog mig till New York.
Jag häpnade över nästan allt jag såg.
Skyskraporna, Coney Island, Frihetsgudinnan,
Broadways teaterkvarter...
GÖR DITT VAL
...automaten som serverade varm mat, om man la i slantar.
Men jag blev mest imponerad av att alla kunde sitta var de ville
på tågen, bussarna och spårvagnarna.
På Hunter College var jag en av fyra negrer bland 247 kvinnor.
Jag tog alla kurser om litteratur,
kreativt skrivande, noveller.
Kom ihåg, jag var ett barn från södern
med avskyvärd grammatik
och jag märkte ständigt av skillnaden på utbildningsnivå
mellan mig och de smarta ungarna på Hunter College.
I bakhuvudet ställde jag mig alltid frågan: "Har jag fattat det här?"
Jag tog examen från Hunter College 1933.
Den stora depressionen.
Långa rader av väntande män,
väntande på gratis soppa, väntande på jobb.
Det var den värsta tänkbara tiden att påbörja en karriär.
På morgonen gick jag igenom alla jobbannonser.
Mina sista slant var lånad,
inget kvar att pantsätta
salt och vatten
lindrar inte längre vår hunger
Trots dessa svårigheter,
tillät min arbetslöshet en viss frihet
att resa omkring på ett sätt som annars inte var socialt accepterat.
VAGABONDEN
Jag var en av 300 000 hemlösa, oönskade pojkar
och enstaka flickor som liftade med godståg
i jakt på arbete i olika städer.
Jag hade min liftarstass, scoutbyxor och en läderjacka,
och bar en liten ryggsäck med campingutrustning.
Jag hade också en kortklippt pojkfrisyr och en slank figur,
platt på uppenbara ställen,
och såg vid första anblicken ut som en liten tonårspojke.
Pauli älskade att se maskulin ut.
Det finns flera bilder på henne
där hon poserar på ett maskulint sätt,
och hon gav sig själv olika namn. Hon kallade sig Pete.
Hon kallade sig "Grabben".
GRABBEN - 1931
När hon skriver om det här,
säger hon att det var för att skydda sig själv,
för en ensam svart kvinna kan inte resa olagligen på järnvägen,
utan rädsla för trakasserier eller sexuella övergrepp.
Jag lovar mig själv
och det amerikanska folket en ny giv.
Jag blev en av hundratals arbetslösa kvinnor
som deltog i Camp TERA,
en av 28 läger för kvinnor under Den nya given.
Jag kom bra överens med Peg Holmes, hon var guide och bergsklättrare
och hade en intellektuell nyfikenhet, precis som jag själv.
Peggie Holmes var dotter till en konservativ bankir
som radikaliserats av den stora depressionen.
Peg verkade inte ha rasistiska fördomar.
Hon läste min poesi och sa:
"Hur kan du skriva med sådan medkänsla?
"Jag hade varit bitter, om jag var neger."
Den våren liftade jag och Peg i fem veckor, till Nebraska och tillbaka.
En ny person som tänker som du,
som vill äta lunch på en tom strand i skymningen...
Det är ett av vardagens små glädjeämnen.
LIKA LÖN LIKA ARBETE
Peg och jag blev intresserade av industrins och arbetslivets problem.
Och jag var med om min första strejk.
Inom arbetarrörelsen fanns en nästan religiös glöd.
Vi gav oss in i generalstrejken för bilarbetare
i början av 1937.
Jag blev snabbt radikaliserad.
STREJK FÖR ANSTÄNDIGA LÖNER
Och jag börjar sätta det i relation till
begrepp som frihet och värdighet
och livet som Neger i Amerika.
GÅ MED I FACKET - SVIK INTE - WEST VIRGINIAS GRUVARBETARE
Det dröjer nog ett tag innan jag spelar in nästa kapitel.
Ni förstår säkert att det här är känslomässigt utmattande.
Hur som helst, hoppas jag att läsaren lockas av det.
Pauli Murray förstod sin historiska betydelse.
Schlesinger-biblioteket har 135 lådor
av Pauli Murrays skrifter.
Några av dem har inte inkluderats i Murrays publicerade verk.
Jag hittade en mapp märkt "sexualitet".
Murray sa till läkare att hon såg ut som en kvinna,
men att hon var en man.
"Ett av naturens experiment:
en flicka som borde ha blivit en pojke."
-Brev från Pauli Murray till läkare
Pauli hoppades att relationen med Peggie
skulle bli ett normalt förhållande,
och med det menade Pauli
att Pauli skulle vara mannen och Peggie hustrun.
Och Peggie kunde inte förmå sig till att se Pauli som en man.
Förhållandet tog så småningom slut.
Skicka inte iväg mig, min älskade.
Kom med mig
Gå sjungande genom livet. -Pauli Murray
När Peggie Holmes försvann ur Murrays liv,
ledde det till ett sammanbrott
och Pauli hamnade på Bellevue Hospital.
Alla anteckningar om Pauli från psykiatriska sjukhus
var väldigt detaljerade.
Varför är jag alltid så attraherad av
extremt feminina och heterosexuella kvinnor?
Pauli är deprimerad och frågar läkarna: "Varför känner jag så här?"
...det gör det omöjligt att ha ett tillfredsställande förhållande.
Var kan jag få svar?
Dessa upplevelser har alltid existerat.
Paulis anteckningar
visar dessa känslor uttryckta ur en svart persons perspektiv...
...med en för den tiden ickenormativ genustillhörighet.
Att sitta framför Murrays journaler och anteckningar...
PAULI MURRAY EN MINNESSTUND
...som transsexuell, ickenormativ, queer och etniskt blandad person,
tänkte jag: "Jag känner igen den här känslan."
Vi har lärt oss att såna som vi inte existerar.
När jag fick veta mer om Pauli Murray
blev jag så fascinerad och ville inte släppa taget.
Och jag var också arg, så arg,
det kändes som en del av min historia hade tagits ifrån mig.
Jag kände igen kampen hos någon
som försökte leva livet som en komplett varelse
med kropp, sinne och själ integrerade.
Om Pauli Murray var med oss idag
och jag frågade: "Vilka pronomen använder du?"
Jag vet inte vad Pauli Murray hade svarat.
Jag själv som är svart och queer,
hänvisar till Pauli som "de" eller bara "Pauli"
för att visa att de överskrider könsuppfattningar.
Forskare som har skrivit om Pauli använder ännu oftast feminina pronomen,
som hon/henne.
Vänner och familj hänvisar till Pauli med feminina pronomen.
Men jag tror att allt fler kommer hänvisa till Pauli Murray
med könsneutrala pronomen.
Murray skrev aldrig om sin genuskamp
i sina publicerade verk,
och hon pratade knappt med sina vänner om det.
Hon upplevde en värld som var helt främmande
för alla hon brydde sig om. Förutom moster Pauline.
Moster Pauline kallade Pauli "min pojkflicka",
och stöttade alltid Pauli.
Moster Pauline lät Pauli vara den hon behövde vara.
Det är inte ofta vi får en sån ovillkorlig kärlek.
Men när hon försökte hitta det på andra ställen,
var det väldigt svårt.
Hon gick alltid på högvarv.
Hon drack kaffe hela natten.
Hon var otålig.
Livet för henne var: "Jag ska göra mig sedd, göra mig hörd."
13 ÅR FÖRE DEN FÖRSTA SVARTA ELEVEN ANTOGS
Vid det laget
hade University of North Carolina startat kurser i relationer mellan raserna.
Jag tänkte: "Nu kanske de är redo att acceptera en Neger."
ANSÖKAN OM ANTAGNING
De skickade mig en tom ansökan.
De hade skrivit ras och religion.
Jag tror att jag svarade: "Vad spelar det för roll?"
Jag fick tillbaka ett brev
från rektorn på University of North Carolina:
"Konstitutionen och lagarna förbjuder mig
att anta någon av din ras."
Vårt lands president som är på väg till huvudstaden,
stannar till vid University of North Carolina
för att ta emot sin hedersdoktorstitel i juridik.
Jag är glad och stolt att vara en alumn vid University of North Carolina,
och vara en förebild
för amerikanska liberala värden
genom amerikanska handlingar.
Pauli hörde detta tal...
ROOSEVELT FÖRSVARAR LIBERALISMEN
...och skrev ett brev till Franklin Roosevelt.
Det var ett typiskt ilsket protestbrev från Pauli Murray.
Ni uppmanar amerikaner att stödja en liberal filosofi baserad på demokrati.
Men vad betyder det för oss Negeramerikaner?
Han lovordade UNC samtidigt
som de inte lät Pauli gå i skolan där.
Alltså en svart person som skriver djärvt till presidenten på 1930-talet
och kräver att han ska sluta vara en hycklare.
Jag blev alltmer bestört över tystnaden om medborgerliga rättigheter,
och hans vägran att tala offentligt
om ett lagförslag mot lynchningar.
Har ni höjt er röst tillräckligt högt mot att vårt folk dödas och bränns?
Pauli bestämde sig för
att skicka en kopia till Eleanor Roosevelt.
Mrs Roosevelt svarade ganska snabbt
och brevet kom med hennes personliga signatur.
"Jag har läst kopian av brevet du skickade...
VITA HUSET WASHINGTON
...och jag förstår fullständigt.
Men stora förändringar sker långsamt.
Sydstaterna förändras, men det måste få ta tid."
Den konfronterande hållningen som Pauli hade mot UNC,
var något hon kallade "konfrontation via skrivmaskin".
KVINNA SÖKER TILL N.C. UNIVERSITY, GUVERNÖREN REAGERAR
Pauli skrev brev som publicerades av den svarta pressen.
De fick mycket uppmärksamhet.
Plötsligt spreds det i radio.
"Oidentifierad negress ansöker till University of North Carolina."
Det blev nationella nyheter.
Min familj blev bestört.
De var rädda att bli lynchade.
University of North Carolina var ett nederlag.
Gripandet på bussen,
plus en livstid av förödmjukelser, inte bara mot mig,
utan också fattiga svarta på landsbygden.
Allt detta kulminerade
då jag insåg att för att bekämpa segregationen,
behövde jag ett vapen, en färdighet.
Jag bestämde mig för att studera juridik.
Vad sa du?
Din koncentrationsförmåga är otrolig.
Det är nog sant.
När jag studerade juridik,
kunde mina klasskamrater ha
de mest besynnerliga debatter och diskussioner
alldeles intill mig, men jag fortsatte med...
Pauli anlände till Howard hösten 1941.
Många medborgarrättsliga mål på den tiden
teoretiserades i Howards salar.
Thurgood Marshall,
William Hastie och Leon Ransom, gick på den skolan.
Under de första två åren var jag den enda kvinnan som läste juridik.
PAULI MURRAY ORDFÖRANDE, NEW YORK
De lät mig inte prata under lektionen.
ÅR 1944 - JURISTUTBILDNINGEN HOWARD UNIVERSITY
Jag räckte upp handen och ingen uppmärksammade mig.
Min professor sa: "Varför ska kvinnor ens studera juridik?"
Jag blev chockad.
De pratade om det som kallades Jim Crow,
ett system för rassegregation,
och hon sa: "Det jag upplever är Jane Crow."
Som svart kvinna, tvingas man inte bara leva med rassegregation,
utan också med könsdiskriminering.
I min familj var kvinnorna inte förtryckta.
Mot slutet av året,
rankade de eleverna och publicerade deras betyg.
Murray, Murray, Murray, låg högst upp på listan.
Andra året lät de mig prata.
Murray blev studievägledare på NAACP.
17 ÅR FÖRE LUNCHPROTESTEN PÅ WOOLWORTH
I centrala Washington fanns det platser man inte fick gå till.
Pensionerad domare
Jag minns att vi inte fick gå in på Garfinckels varuhus.
Och inte på restauranger i centrum,
inte på stadsteatern.
Jag började experimentera med riktade icke-vålds-aktioner.
Vi började vid 14th & U,
en restaurang vid namn Little Palace Cafeteria.
Den låg i ett svart område,
men de serverade bara vita.
Vi gick dit en lördagseftermiddag.
De vägrade att servera oss.
LUNCHCAFÉ
Vi tog våra tomma brickor, satte oss ner,
öppnade våra böcker och började läsa.
Vi fyllde stället.
Och det fungerade.
Det otroliga är att de lyckades.
STUDENTER TVINGAR CAFÉ ATT SLUTA MED JIM CROW
De lyckas faktiskt desegregera U Street.
Det var dags att göra ett frontalangrepp
på den lagstadgade segregationen.
1944 - 10 ÅR FÖRE HÖGSTA DOMSTOLEN GÅR EMOT
DOKTRINEN ÅTSKILDA MEN JÄMLIKA
För min examensuppsats valde jag ämnet:
"Borde domen i målet Plessy mot Ferguson överklagas?"
Plessy mot Ferguson var ett fall i högsta domstolen 1896
som menade att det var okej att segregera svarta personer
på kommunala transporter och i skolor,
så länge utrymmena var åtskilda, men höll samma standard.
Thurgood Marshall och NAACP hade sagt:
"Plessy vidhåller åtskilda men jämlika, men vårt problem med lagen är att
svarta institutioner inte har det jämlikt.
"De får inte lika mycket pengar,
så ska vi vara åtskilda, vill vi ha jämlika resurser."
Pauli Murray säger att hela den logiken är fel.
Diskriminering är omoraliskt i sig
och det förminskar svarta människors
känsla av värdighet och självmedvetenhet.
Doktrinen om åtskilda men jämlika är inte bara en illusion,
men utan tvivel, resulterar den i våld
mot personligheten hos den individ som berörs av den.
FÄRGADE
"Man bör göra upp med den tanken."
"Ni måste ha en större, djärvare, bredare strategi."
Mina klasskamrater skrattade åt mig.
Spottswood Robinson, en ung fakultetsmedlem
som ingav vördnad bland studenterna,
viftade inte bara bort mina idéer,
utan accepterade fryntligt att slå vad om tio dollar, när jag sa:
"Plessy kommer att förlora målet inom 25 år."
Exakt tio år senare, 1954,
är det exakt den strategi som Marshall och hans juridiska rådgivare
beslöt att tillämpa i målet Brown mot skolstyrelsen.
Högsta domstolen har fattat ett betydelsefullt och historiskt beslut.
Jämlikhet ska råda på alla utbildningar för alla människor.
Jag var tillbaka på besök på Howard.
Och Spotts Robinson sa väldigt avspänt:
"Minns du uppsatsen om medborgerliga rättigheter du skrev?"
Jag sa: "Javisst."
Han sa: "Vet du vad? 1953 tog jag fram den uppsatsen
och den var till stor hjälp i våra förberedelser."
Han sa att mina små argument
lästes upp anonymt inför högsta domstolen.
Se er omkring.
Se er runt i rummet.
Ser ni alla olika personer i det här rummet?
Det möjliggjordes genom detta beslut.
Men när vi berättar historien
med den ikoniska bilden av Thurgood Marshall
som står utanför högsta domstolen,
ser vi inte en skymt av Pauli.
Det var tradition att den bästa studenten i varje avgångsklass på Howard Law,
skulle få möjlighet att gå på Harvard
och fördjupa sin forskning i juridik.
Pauli Murray hade de högsta betygen i sin klass.
Ordföranden för doktorandkommittén skrev: "Kära miss Murray,
hälsningen på ditt examensbevis
och din bild indikerar
att du inte är av rätt kön för att bli antagen till Harvard."
Allt i hennes identitet utestänger henne från de institutioner
hon vill vara en del av, och mer än så,
som hon förtjänar att vara en del av.
Pauli börjar på Berkeley och tar en magisterexamen i juridik.
Det var början på hennes juridiska karriär.
Trots att hon var en av de mest välutbildade advokaterna,
kunde Pauli inte få jobb på en advokatbyrå i New York.
Pauli var diskriminerad på grund av både ras och kön.
Hon startade till slut sin egen firma,
och en av de mest smärtsamma upplevelserna
var att representera en klient i rätten,
och att ett av vittnena identifierade Pauli
som prostituerad.
Hon kunde så klart inte vara advokat.
Pauli klarade knappt uppehället.
Jag åt så många billiga hamburgare för att spara
att jag fick bandmask.
PSYKIATRISKA AVDELNINGEN BELLEVUE-SJUKHUSET
Pauli blev också inlagd flera gånger på sjukhus för depression.
Murray hade emotionella sammanbrott nästan varje år.
All denna oro, allt detta lidande.
Det här var en person som behövde läkarvård.
13 juli, 1942 Kära dr Eidelsberg,
Eftersom era experiment med könshormoner har rönt god publicitet,
ville jag träffa er för att tala om mina känsloproblem...
en långvarig emotionell och mental konflikt.
Injektion av hormoner kan återställa balansen.
Pauli gick till läkare efter läkare i jakt på testosteron.
PERSONLIGT OCH KONFIDENTIELLT
Pauli frågar läkarna: "Har jag outvecklade testiklar?"
Förekomst av manliga organ dolda i bukhålan.
Tester, röntgen eller kirurgi kan ge en bild
Det krävs enormt mod för att prata om en upplevelse
som man inte kan sätta ord på.
Om ni kunde göra något, vore jag mycket tacksam,
eftersom mitt liv är ganska outhärdligt
som det ter sig nu.
Läkarna undersökte Pauli. De röntgade.
Pauli såg fram emot att genomgå undersökande kirurgi,
för Pauli var säker på
att kirurgen skulle hitta outvecklade testiklar,
men kirurgen hittade en inflammerad blindtarm som han tog bort,
men annars var allt som vanligt.
Kära miss Murray,
jag beklagar,
men den medicinska vetenskapen delar inte era slutsatser.
"Vad betyder det att göra en persons oro irrelevant?
Vad betyder det att erkänna så många av en persons prestationer
och att skriva böcker om så många aspekter av en persons existens i denna värld,
bara för att sedan utelämna den aspekt vi inte förstår
eller som gör oss obekväma?"
Jag var tveksam till att inkludera Murrays egna genusfrågor i min biografi om henne.
Andra forskare sa: "Det var hennes privatliv."
Men jag kom fram till att man inte kunde förstå
varför Murray var så långt före sin tid,
utan att förstå att hennes liv som ickebinär
gjorde henne allt mer kritisk till gränser.
Det gav henne en av de viktigaste idéerna
under 1900-talet,
att ras- och könskategorier är godtyckliga
och inte en rättslig grund för diskriminering.
Kära president Roosevelt,
Jag är en Neger, en av de mest förtrycka i er befolkning.
Kan ni, för ett ögonblick, föreställa er vreden
stiga inom er, om ni, en människa,
behandlades annorlunda än era medmänniskor?
När Pauli skrev dessa arga brev till Vita huset,
ville Eleanor förstå vad som drev denna unga kvinna.
Jag har skrivit till fru Roosevelt,
ända sedan incidenten på University of North Carolina.
Det faktum att hon var landets första dam,
stoppade mig inte från att vara ärlig.
Det är därför vår vänskap var speciell.
Pauli tog med sina vänner och släktingar på lunch
till Eleanors New York-lägenhet.
Eleanor blev en surrogatmamma.
Pauli och Eleanor hade enormt olika
social bakgrund och status.
Men de hade mycket gemensamt.
De blev båda föräldralösa som barn,
och uppfostrades av äldre släktingar.
De läste mycket och älskade att skriva.
Hundar gav dem enorm glädje.
Det var inte ett romantiskt förhållande.
Det blev en vänskap
med diskussioner om annat än politiken.
Jag vill säga att vi var själsfränder.
Jag kunde lätt relatera till henne.
En av mina bästa, unga vänner är en charmig, kvinnlig advokat,
Pauli Murray, som tidvis har varit en riktig bråkmakare,
men som jag är mycket förtjust i.
-Eleanor Roosevelt, essä, Ebony Magazine
Hon kan vara djupt medkännande.
Men hon kunde inte känna rasismens oacceptabla börda
som fick oss att skrika av smärta.
NÅGRA AV MINA BÄSTA VÄNNER ÄR NEGRER - AV ELEANOR ROOSEVELT
Få Negrer blev överraskade när upploppet i Detroit bröt ut
eftersom raskonflikten som förorsakade det
hade trappats upp under hela kriget.
VITA GÄNG JAGAR NEGRER PÅ SPÅRVAGNAR UNDER UPPLOPP I DETROIT
DETROITPOLISEN DELTAR I MOBBENS VÅLD: MÖRDAR SEXTON
"BLIND" RÄTTVISA SER BARA FÄRGADE
President Roosevelt var märkligt tyst.
Han kommenterade händelserna först en månad senare.
"De senaste utbrotten av våld
äventyrar vår nations sammanhållning och förnöjer våra fiender.
Jag vet att varje sann amerikan beklagar detta." Slut citat.
Det lät så mjäkigt att jag genast satte mig ned
och skrev en arg dikt.
"Vad fick du, svarting,
när de slog ner dig, sparkade ut dina tänder,
krossade din skalle med batonger
och sparkade dig i magen?
Vad fick du när du sa det räcker nu?
Vad sa de åt dig, svarting?
Herr Roosevelt beklagar."
Efter åratals slit för att försörja mig,
ringde Lloyd K. Garrison, som jag träffade på Howard,
och berättade att hans firma,
Paul, Weiss, Rifkind, Wharton & Garrison behövde extra hjälp
i diverse tvistemål.
På det här jobbet fick hon högre lön
än vad hon nånsin haft i sitt liv.
Denna oslagbara tur gjorde mig ångestfylld.
Jag var nu en medelålders kvinna
som gav mig in i en karriär där det rådde hård konkurrens,
en av tre kvinnor på firman och den enda Negern bland 65 advokater.
Mitt ständiga problem under de åren
var att hantera ensamheten som yrkeskvinna.
Som tur var delade kontorschefen Irene Barlow,
min status i en manlig domän.
Renee var tyst, men självsäker.
Hennes vackra ansikte och blågröna ögon
utstrålade generositet och vänlighet.
Renee bjöd in mig på lunch då jag var ny på kontoret.
Vårt samtal var trevande och formellt.
Men upptäckten att vi båda tillhörde episkopala kyrkan
var början på en spirituell relation
och på lunchrasterna gick vi till onsdagsgudstjänsten
i St. Bartholomew's kyrka på Park Avenue.
Renee tog Pauli under sina vingar...
MARY NORRIS VÄN
...hjälpte henne, och sa: "Klä dig inte så. Gör så här."
De blev nära vänner.
Fast jag och Renee hade väldigt olika personligheter,
var vår vänskap en ren glädje.
Vi sökte oss till varandra för ömsesidigt stöd.
Under eftermiddagen den 4 maj,
hittades Mark Charles Parkers kropp flytande i floden
Pearl River nära Poplarville.
Parker hade släpats från sin fängelsecell av maskerade män.
Han väntade på rättegång, och var åtalad för våldtäkt på en vit kvinna.
LYNCHMOBB KIDNAPPAR NEGER I MISSISSIPPI
MISSTÄNKT VÅLDTÄKTSMAN BORTFÖRD FRÅN HÄKTET - FRUKTAD DÖD
Att en man lynchas så sent som 1959,
kan sägas symbolisera det amerikanska systemets barbari.
Detta var efter allt våld i Little Rock,
efter integreringen i Central High School.
Det var bara våld i sydstaterna,
och Mack Parker var droppen som fick bägaren att rinna över.
Det här skrevs efter lynchningen på Mack C. Parker.
Jag är episkopal och använder denna bön med avsikt.
Upplys vårt mörker, vi bönfaller dig, Herre.
Lär oss att inte längre frukta hundarna som ylar i fjärran.
Fotstegen vid dörren.
Gevärspipan mot fönsterrutan.
Försvara oss från alla vådor, alla faror i natten.
Allt kommer till en brytpunkt.
För mig kom den med Mack Parker.
Jag hade fått nog.
Jag behövde komma ifrån USA.
Pauli gav upp sin prestigefyllda position på Paul Weiss
och ansökte om att bli professor i juridik
på en nystartad juristutbildning i Ghana, Afrika.
BORT MED KOLONIALISMEN
Att undervisa juridik i ett västafrikanskt land
som vunnit sin självständighet endast två år tidigare,
tillät mig tillfredsställa en gnagande nyfikenhet
på min afrikanska härkomst...
Jag stannade i Afrika i 18 månader.
Jag studerade det som jag hade studerat inför min examen.
Pauli är där under självständighetsrörelsen.
Det är spännande, men också problematiskt.
Det blev snart tydligt
att Ghanas president hade diktatoriska instinkter,
och undertryckte yttrandefriheten.
Jag stred för mänskliga rättigheter,
oavsett om det var i North Carolina eller Accra, Ghana.
Regeringen oroade sig över vad Pauli lärde eleverna
om den amerikanska grundlagen,
självständighet, demokrati.
En dag kom jag till jobbet
och möttes av sex uniformerade medlemmar från kriminalpolisen
som satt i mitt klassrum.
Jag kunde inte stanna i landet mycket längre.
Min tid i Afrika bekräftade bara
att jag var en produkt av den nya världen.
Jag känner mig lika amerikansk som vem som helst.
Svarta amerikaner har varit med från början.
Vårt blod, vår svett och våra tårar
och våra minnen är en del av landet.
Vårt öde tillhörde USA.
Jag kom tillbaka och fick ett stipendium för att doktorera vid Yale.
Vi var fascinerade av Pauli Murray.
Hon var en äldre kvinna, gammal nog att vara vår mor.
VI KRÄVER LIKA RÄTTIGHETER!
De flesta av de svarta eleverna var med i medborgarrättsrörelsen.
Jag visste nog inte när hon kom till Yale Law School
att Pauli hade deltagit i protester och sittstrejker i D.C.
För vår del,
började protesterna med sittstrejkerna på 1960-talet.
Vi visste inget om de modiga afroamerikaner
vars arbete ofta går förlorat i historien.
Pauli Murray var så före sin tid
att hon upptäckte nya problem dagligen.
Det här är en viktig fråga för hela nationen.
När Murray gick på Yale,
inledde John F. Kennedy en kvinnokommission.
Ordföranden för kommissionen var Eleanor Roosevelt.
Jag vill att kvinnors förmågor ska tas till vara.
Eleanor såg till att Pauli var en del av studiegruppen
som granskade kvinnors civila och politiska rättigheter.
VISA EN MANS VÄRLD
KAN EN KVINNA ÖPPNA DEN?
Kärnan i det hela,
i förtrycket, är att personligheten inte respekteras.
Alla kvinnor förstår vad det betyder
att få sin personliga värdighet kränkt och se sitt värde förminskat
på grund av sitt kön.
Vad var din del i formandet av National Organization for Women?
Jag var en av grundarna.
Pauli träffade Betty Friedan.
Betty och Pauli och omkring 30 andra kvinnor fastställde
att en ny organisation var viktig.
Under en lunch tog Betty fram en pappersservett
och skrev att de skulle bilda NOW...
...för att hjälpa kvinnor i den amerikanska vardagen. Nu!
Tjugoåtta kvinnor undertecknade det.
Det är så National Organization for Women,
eller NOW, föddes.
Pauli försökte komma på en ny strategi
som skulle föra kvinnors rättigheter framåt.
Och det gjorde hon.
VI, VÅRT FOLK
ARTIKEL XIV
ARTIKEL XIV.
Ingen stat ska införa någon lag som påverkar...
amerikanska medborgares likhet inför lagen.
Det fjortonde tillägget i konstitutionen hade banat väg för
kampen mot diskriminering baserad på ras.
Pauli Murray argumenterade för
att det fjortonde tillägget också kunde användas
för att försvara kvinnors rättigheter.
Det var en radikal idé.
För dem av oss som kom från en tid präglad av medborgarrättsrörelsen,
verkade det lite märkligt, men försök att förstå bakgrunden:
Först och främst,
för afroamerikaner
var diskriminering mot färgade människor en viktig fråga.
Jag frågar mig själv: "Varför var du inte feminist på den tiden?"
Ingen var feminist på den tiden förutom Pauli Murray.
kvinnors rättigheter är mänskliga rättigheter;
klimatet verkar gynnsamt för att ånyo rättsligen angripa könsdiskrimineringen.
JANE CROW OCH LAGEN AV PAULI MURRAY OCH MARY EASTWOOD
6 ÅR FÖRE RUTH BADER GINSBURGS FÖRSTA FALL I HÖGSTA DOMSTOLEN
FÖR JÄMSTÄLLDHET MELLAN KÖNEN
I mitten av 60-talet satt Pauli i styrelsen på ACLU.
American Civil Liberties Union väckte idag åtal
för att få en förort i St. Louis
att acceptera ett lägenhetsprojekt för låginkomsttagare.
SEGREGATION ÄR MORALISKT ORÄTT
ACLU jobbade redan med medborgerliga rättigheter.
PROTEST MOT SKOLSEGREGATION
Men mot kvinnor var de som alla andra institutioner
i vårt samhälle på den tiden.
Kvinnor var inte välrepresenterade i styrelsen.
Pauli pressade dem.
Hon skrev ett brev där hon hävdade
att Ruth Bader Ginsburg hörde hemma i styrelsen.
Pauli var en tuff kvinna.
Pauli hade bestämda idéer,
ibland idéer som andra inte höll med om.
Pauli fick ACLU att tackla problem
baserade på könsskillnader.
Det är alltid människor som upplever
att de ofta diskrimineras...
...som vet hur man hittar lösningar. Pauli var den personen.
I ett av ACLU-fallen, i södern,
uteslöts svarta från att vara jurymedlemmar.
Murrays argument var:
om svarta män inte bör uteslutas,
bör inte heller kvinnor uteslutas.
Det här är en kränkning av deras rättigheter,
en kränkning av det fjortonde tillägget.
USA:s tingsrätt i Alabama dömer till ACLU:s förmån.
"Stadgan som förnekar kvinnors rätt att tjänstgöra i juryer
bryter mot det fjortonde tillägget."
Domstolen använde till och med våra egna ord.
Efter så många förluster och misslyckanden under en livstid,
var detta min härligaste seger.
Det hon gjorde blev väldigt viktigt.
Så viktigt att när Ruth Bader Ginsburg
blev ombedd att arbeta på ett senare mål i högsta domstolen,
Reed mot Reed,
använde hon Paulis arbete och omnämnde henne.
Domare Ginsburg förlitade sig på analysen som Pauli utvecklat.
Vi uppfann inte något nytt.
Vi sa samma saker som Pauli sagt flera år tidigare,
när samhället inte var berett att lyssna.
Jag säger ofta att jag har levt länge nog att se mina förlorade strider vunna.
VI VILL HA JÄMLIKHET
Var en drottning som den första kvinnan
KVINNORS FRIGÖRELSE
DÖM OSS INTE SOM FRUAR
Stjärnorna vägleder er, jorden är ert arv
AVSKAFFA ALLA ABORTLAGAR NU
NATIONELL ORGANISATION FÖR KVINNOR
Överge inte er själs låga.
Vi lever i en tid av radikal förändring.
Jag har inte haft ansvaret
för make, hushåll och barn.
För mig är personlig integritet viktigt.
Pauli var på sätt och vis en skygg person,
en tillbakadragen person.
Visste du något om Paulis privatliv på den tiden?
Jag hade ingen aning.
Pauli och Renee stod varandra nära.
De bodde aldrig tillsammans,
men Renee Barlow var Pauli Murrays livs kärlek.
Ibland händer det att man blir rörd
av en sällsynt kreativ och kärleksfull själ,
så att ens liv förändras av mötet. -Pauli Murray
Kära Pauli,
Jag ligger på sängen och lyssnar på Brahms fjärde symfoni.
Jag ska snart lösa korsordet i New York Times.
Jag önskar du var här för det.
Kära Filt,
JAG VILL GÄRNA UMGÅS MERA SNART.
Kära Charlie Brown,
Jag har mer att berätta, men jag väntar tills vi ses.
Kära Linus,
Jag ser fram emot fredag kväll.
De träffades på hotell,
och oroade sig över pengarna de hade slösat bort.
De var lika nära som ett gift par på sättet de stöttade varandra.
Skönt att din mamma kunde komma ut i friska luften.
Kärlek och kyssar, Pauli
Var modig.
Du har vad som krävs och mer! Mycket kärlek, 007
Mycket kärlek, 007
Renee var i många år Murrays klippa,
vilket tillät henne att åstadkomma
mer än vad hon någonsin kunnat åstadkomma förut.
I SÄNDNING
Det här är WGBH FM-radio i Boston.
Vår gäst ikväll är dr Pauli Murray,
advokat och ledare inom medborgarrättsrörelsen.
Och nu är hon poet.
Jag vill vända på det du sa.
Jag är en poet som blev advokat, snarare än en advokat som blev poet.
Det här är ett bra tillfälle för dig att läsa Mörkt Testamente.
"Jag var en Negerslav som följde Nordstjärnan.
Jag var en invandrare på huk i skeppets mage,
men min dröm var alltid densamma.
Drömmen var alltid frihet."
MARTIN LUTHER KING NEDSKJUTEN FRÅN MEMPHIS MOTELL
Martin Luther King stod för
möjligheten till försoning mellan människor.
Dr King har varit en buffert
mellan de svarta och vita.
Om det här landet ska överleva,
måste vi leva i harmoni.
Vi måste fortsätta att kräva våra rättigheter.
Svarta studenter hade börjat ta över skolor över hela landet och krävde
studieplaner för svarta.
Brandeis bjöd in Pauli Murray att bli professor
som en symbolisk gest: "Ser ni? Vi är inkluderande."
Jag gick runt på skolan
och såg en liten brun kvinna...
DÅVARANDE STUDENT PÅ BRANDEIS
...och jag frågade någon vem hon var.
De sa: "Det är professor Murray."
Och jag visste att jag ville ta hennes kurser.
Vi kom till Brandeis som del av ett ettårigt övergångsprogram,
och vi var väldigt fattiga.
Vi kom från familjer utan bokhyllor.
Jag höll en grundkurs i juridik.
14:e och 15:e tilläggen i konstitutionen uppfyllde Negrernas krav.
Denna historiska utveckling har haft vissa oförutsedda konsekvenser.
Hon var dynamisk...
Ordet "neger" togs upp.
För mig verkar det som att negrer...
Och man hörde de svarta mumla.
Hon pratade om social förändring,
lagen och historien om det.
Vi måste studera negrernas samhällshistoria.
Pauli kom till Brandeis intellektuell och skarpsinnig,
men med vissa fixeringar och övertygelser.
PENSIONERAD DOMARE
Hon tyckte att vi alltid skulle kallas för negrer.
"Neger" med stort "N."
I södern trycktes det alltid med ett litet förödmjukande"n".
Jag drogs till versionen med versaler,
som tycktes ge värdighet åt min identitet.
Det är fortfarande min preferens för att beskriva färgade,
och jag är obekväm med "svart" i gemener.
Svart är vackert
Befria Huey!
Befria vår krigare
Befria Huey!
Svart är vackert
Befria Huey!
Tänk er dagarna för medborgarrättsrörelsen,
Black Power-rörelsen,
och så denna lilla dam som undervisade på Brandeis,
som talade om Negrer.
Jag hade kämpat för sovsalar och restauranger för alla på 40-talet.
En ny rörelse kom på 60-talet
och ville ha separata sovsalar.
Som om de ville sluka den tidigare generationen.
Det är svårt att ta.
I januari förra året ockuperade svarta elever en byggnad på Brandeis
och krävde ett studieprogram för svarta.
Svarta elever tog över byggnaden
och mitt kontor låg i byggnaden.
BRANDEIS BEHÖVER SVARTA LÄRARE
Pauli tyckte att eleverna hade gått för långt
med verkligheten och historien.
De tyckte att hon hade fel.
De tog avstånd från henne.
Sa Pauli nåt om det?
Det sårade henne.
Man såg det.
Pauli förstod det inte.
Trots sin ungdomlighet och trotsighet,
kunde hon inte förstå dessa unga människor,
som var arga på liknande saker som hon var arg på för 30 år sen,
och så klart är ännu argare 30 år senare.
SVART B.U STÖDER MALCOLM XU
Svarta elever, som ville vara som Black Panthers,
såg henne som en förrädare,
för att hon inte gillade universitetsockupationen.
Hon gillade inte ordet "svart".
Men de missade poängen.
För alla svarta barn på skolan
och alla kvinnor på skolan,
var hon levande historia.
Vi gick hem till henne och hon öppnade dörren...
Varenda vägg hade böcker,
från golv till tak, böcker, böcker, böcker.
För mig var det paradiset.
Jag frågade henne: "Har du läst alla?"
Hon sa: "Ja, de jag inte har läst står inte på hyllan än."
Vi litade på henne, för vi kom från skolor
där folk brukade förnedra en om man inte kunde något.
Hon respekterade mig alltid som människa.
Jag kände mig speciell.
Hon satt där med sin cigarett hängandes från munnen.
-Minns du det? -Ja.
Hon tog cigaretten...
Och man hörde nästan: "Du måste lära dig nåt, Neger."
Murray var 60 år och oroad över
att hon inte skulle ha nog med pengar som pensionär,
och krävde att få fast tjänst.
BREV TILL ANSTÄLLNINGSKOMMITTÉN
Jag vill ha samma rättigheter, privilegier och status som en fast anställd.
BREV FRÅN ANSTÄLLNINGSKOMMITTÉN:
Miss Murrays publicerade artiklar saknar instinkt,
briljans och begreppslig styrka.
"Saknar briljans. Uppfyller inte nivåkraven."
Pauli nekas.
Det var helt absurt.
Slaget kunde börja.
FRÅN PAULI MURRAY:
Jag tror inte att kommittén är medveten om
att det finns andra nivåer som kan ha kraft över tanken
bortom "Elfenbenstornet".
Pauli sa: "Mina bidrag har varit inom juridiken.
Många av idéerna ni nu tar för givet
var radikala när jag först föreslog dem."
Pauli begreppsliggjorde så mycket av det...
...den juridiska arkitekturen har betytt för att utmana system av diskriminering.
Vi kan inte förstå rättsliga rörelser för rättvisa
utan att förstå Paulis roll.
Jag vill inget hellre än
Jämställdhet.
Till slut beviljade universitetsrektorn Pauli fast anställning.
Jag ska försöka avsluta boken i nästa kapitel.
Det här blir mitt svåraste kapitel,
för det handlar om en av mina bästa vänner.
Renee tog hand om hushållet.
Renee katalogiserade alla böcker.
Hon tog hand om hunden.
Hon skötte Pauli Murrays dagordning.
Om hon inte kunde hitta något:
"Renee, vet du var det här är?"
De flesta visste inte att Pauli var gay,
och vi sa inget om det.
Hur visste ni? Pratade Pauli om det?
Nej. Jag vet inte hur jag ska beskriva det,
men om man har känt nån
-länge nog... -Länge nog.
...börjar man ana sig till det.
Man vet bara.
Pratade Pauli om Renee?
Hon pratade om... Renee som sin vän.
-Det är vad hon sa till oss. -Alltid "vän".
Renee blev sjuk.
Hon hade bröstcancer i flera omgångar.
Hon genomgår behandlingar som misslyckas,
och dör 1973.
De flesta som går igenom död och cancer...
Vi är vandrande sårade.
Till dem som älskade Irene Barlow:
Förlåt mig om jag var hård
efter att ha hört om hennes bortgång.
Du hade förlorat en vän.
Jag hade förlorat min tysta partner.
Jag rasade i min ångest,
grälade med Gud.
Renees död förändrade mitt liv.
Jag kände en brådska att slutföra mitt uppdrag på jorden
under de dagar jag har kvar.
Jag kände, när jag såg tillbaka på mitt liv,
att alla dessa problem med mänskliga rättigheter,
som jag varit inblandad i var moraliska och andliga problem.
Jag såg att mitt yrke och det jag ägnat mitt liv åt, lagen,
inte kunde ge oss svaren.
Jag frågade mig själv: "Vad vill du göra med tiden du har kvar?"
Mitt svar blev prästrollen
eller arbete inom kyrkan.
Plötsligt sa hon att hon skulle bli episkopalpräst.
Jag blev chockad.
Pauli var djupt religiös.
Jag förstod inte den delen av henne, men det var hon.
Ingen kunde förstå vad hon gjorde.
Tänker du lämna ditt jobb i fyra år och för vad?
Prästseminariet? Är du tokig?
Idag på gamla Chapel of the Cross,
vid självaste altaret där hennes mormor döptes som slav,
ska nattvarden hållas för första gången
av pastor dr Pauli Murray.
När Pauli hade tagit sin examen i teologi,
och tack vare Paulis och många andra kvinnors ansträngningar,
beslutade Episkopala kyrkan att ge kvinnor rätten att bli prästvigda.
Pauli Murray var den första svarta kvinna att prästvigas
i Episkopalkyrkan.
Vår Herre, Jesu Kristi heliga evangelium, enligt Lukas.
Ära vare Gud.
Herrens frid vare med dig.
Och med dig.
-Du gjorde det. -Tack, Pauli.
Det jag försökte kommunicera,
när jag delade brödet,
var en kärlek för varje individ.
Försoning sker mellan individer som sträcker ut en hand,
famlande söker varandra.
Det var inte jag som individ.
Det var det historiska ögonblicket i tiden
när jag representerade en symbol för det förflutna,
av lidandet, av konflikten,
och sträckte ut min hand symboliskt
och alla dem som stod bakom mig, de svarade.
Hon lyssnade inte när jag växte upp.
Men hon pratade.
Och efter prästseminariet, blev hon en lyssnare.
Lika intensivt som hon hade kämpat
för att förändra världen,
lika medkännande var hon
när hon hjälpte folk som kom till kyrkan.
Jag vidhåller att...
Verktyget för lärare, advokater,
och ministrar är samma sak,
ord, kommunikation, skrift.
Hon hade skrivit noveller.
Hon hade skrivit Proud Shoes, en familjehistoria.
Hon och James Baldwin var de första afroamerikanska författarna
att besöka det prestigefyllda MacDowell Colony.
I början av 1980-talet,
hade hon precis avslutat, med hennes egna ord, "sin fruktade självbiografi."
Det fanns tecken på att hon hade bukspottkörtelcancer.
Vad är du mest rädd för? En allmän fråga bara.
Vad är jag mest rädd för?
Att dö utan att avsluta det...
Det jag vill avsluta.
Det var viktigt för henne att berätta sin historia på sina villkor.
Hon jobbade på en memoarbok,
och jag visste att hon hade ont om tid.
Det gällde att skriva klart boken.
Jag försökte ge en bild av Negerlivet
som reflekterade det faktum att vi har levt som andra amerikaner,
och trots alla svårigheter och motgångar,
fanns det en gnista av glädje och humor.
Jag har snart avslutat mitt manuskript.
Sidan 504.
Om det fanns stunder av djup förtvivlan,
fanns även en bibehållen kunskap om att strävan efter mänsklig värdighet,
är en del av en kontinuerlig rörelse genom tiden och historien,
bunden till en högre moralisk kraft i universum.
Pauli Murray dog 1985 vid 74 års ålder.
Paulis självbiografi, Song in a weary throat,
publicerades kort därefter.
Pauli lämnade ett arv.
Varför skulle vi inte prata om det?
Vi lever i den värld som Pauli Murray byggde upp.
2016 utsågs Paulis barndomshem
till nationellt historiskt kulturarv.
Vissa forskare hävdar att man inte kan undervisa amerikansk historia
utan att undervisa om Pauli Murray.
2020, med hjälp av Paulis arbete,
vann ACLU ett mål i högsta domstolen
som förbjöd diskriminering av lesbiska, gay och transsexuella.
När vi presenterade vårt mål i högsta domstolen
för att säkerställa att HBTQ-personer skyddas
under federala lagar som förbjuder könsdiskriminering,
och det hade varit omöjligt att göra utan Pauli.
Pauli kanske inte visste
att hon skulle bli en trösterik ledstjärna
för så många queera, transsexuella och ickebinära personer.
Men det är så det har blivit några generationer senare.
År 2017,
namngav Yale University ett studenthem i Paulis ära.
Det första hem på Yale som fått namn efter en färgad person.
Och det första uppkallat efter en HBTQ+-person.
Idag sitter vi i Pauli Murray College.
Pauli hade aldrig vågat drömma om detta.
Om Pauli verkligen hade kunnat ge allt av sina själv,
hade det endast förbättrat Paulis bidrag
till juridiken, religionen, skrivandet eller poesin.
Vem vet vad som hade hänt?
Den som studerar historien måste släppa taget om tanken
att den som är respekterad och hyllad
korrelerar med de människor som förtjänar att firas och respekteras.
Paulis tid hade ännu inte kommit.
Det kanske inte har hänt fullt ut än.
Vi måste jobba för en värld där det sker.
"Ge mig en sång om hopp och en värld där jag kan sjunga.
Ge mig en sång om vänlighet, och ett land där jag kan leva."
Ge mig en sång om hopp och kärlek för en brun flickas hjärta.
Pauli Murray."
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare Elsa Hallström